Stå op, Emily.
Nej.
-Okay. Op, Emily. -Tving mig ikke til det.
Dagen i dag vil gøre dig godt.
Men jeg hader mit liv og vil bare dø.
Og det er netop derfor, vi skal i kurbad.
Husk at tage håndklæder med, ellers koster det ekstra.
Det er latterligt.
Nu vil du bruge flere penge på eksperimental voodoo,
efter vi spildte en formue på den fjollede opera.
Emily er syg. Hun kunne knapt nok komme ud af sengen.
Hvad, hvis hun har mæslinger? Eller værre: spirituelle mæslinger?
Hvad helvede er det?
Det ved jeg ikke og vil ikke finde ud af det.
Bare rolig. Emily vil føle sig hel igen efter i dag.
Se? Tante Lavinia er stor fan af det.
-Hvis vi taler om chakraer... -Det gør vi ikke.
Hun vil komme hjem mere afstemt end nye jernbaneskinner.
Hold op med at forklare det i termer, jeg kan forstå.
Sue.
Kommer du med os?
Jeg har læst en bog om takt og tone.
Det lyder som en spændingsroman.
Og der står, at hvis ens svigermor inviterer til et kurbadsted,
må man acceptere invitationen.
-Nemlig, det skal du. -Gudskelov.
Jeg er desperat for at tale med dig.
-Kan vi finde et tidspunkt at være alene? -Selvfølgelig.
Okay.
Men Emily, dagen i dag skal være afslappende.
En chance for at afstresse.
Jeg har ikke set dig siden operaen og må tale med dig.
Har alle, hvad de har brug for?
Tinkturer? Essentielle olier? Et nyt perspektiv?
-Jeg har kun pakket mit dårlige humør. -Emily.
Pokkers. Narhoved. Kælling!
-Hvad? -Hvad er der?
-Hvad er der galt? -Jeg kan ikke finde min stærkeste krystal.
-Hvor så du den sidst? -På mit alter.
Hvordan ser den ud?
Det er selvfølgelig en obsidian.
Jeg vil beskytte mig imod dårlig energi.
Jeg blev akut træt. Gud.
Far, hold den dårlige energi væk fra mig.
Det er fint. Jeg har en ekstra.
Okay, alle sammen. Lad os tage afsted.
Farvel.
-Du ved, vi ikke har råd til det. -Edward, din datter er syg.
Der er kun et sted, hun kan få det bedre.
Velvære er værd at investere i.
Er vi sikker på, det er mudder?
For altid - består af nuer
Hydroterapi eller vandkur
kan bedst beskrives som en metode til at behandle lidelser
ved at dyppe forskellige kropsdele i vand.
Sue!
Emily. Lyt til din tante Lavinia.
Hun har rejst over hele verden og samlet holistiske hemmeligheder.
Ja, jeg har, piger.
I vil nu opleve noget, der blev brugt i alle oldtidssamfund.
Egypten, Grækenland, Rom.
Folk kalder det "alternativt,"
men jeg er åben overfor det alternative, så længe det virker.
Enig.
Læger er nok ikke enige, men hvad ved læger?
Meget lidt.
Tro mig, efter jeres vandkur
er I ikke de samme sygdomsplagede
melankolske kvinder, I er lige nu.
Hvad, hvis det er mit kendetegn?
Emily, så er det nok.
Vi er her for din skyld, ikke? Du er den med problemer.
Nej, søster, vi har alle problemer. Problemerne ligger under huden.
Du godeste. Det er varmt herinde.
Men vi kan ikke gå endnu. Det er dyrt.
Overgiv jer til varmen. Overgiv jer til energien.
Lad vandet kurere jer.
Lad ikke jeres energi undslippe.
Hvad sker der, hvis de gør?
Min søde Vinnie.
Undsluppen energi kan lede til alt fra usunde forhold
til trang til at spise mad, der smager godt.
Perfekt.
Sue.
Hvad?
Lad os snige ud og tale sammen.
Jeg troede, vi skulle slappe af.
Lad os slappe af, mens vi taler.
Jeg har på fornemmelsen, at du ikke vil tillade det.
-Kom. -Husk, at vand er medicin.
Og sandheden beskytter.
Jeg har det bestemt meget bedre. Så...
Hvor skal du hen? Vi har betalt for 17 minutter længere.
Jeg tænkte, at vi skulle prøve kropshealeren.
Jeg har hørt gode ting om hende. Hun er meget måne-orienteret.
Præcis. Det er jeg stor fan af.
Jeg har planlagt et stramt program her, men okay.
Gør, hvad I vil.
Sejt, vi mødes i poolen.
Så dårlig energi.
Næste behandling!
Pointen er, at jeg har ødelagt alt.
Jeg skulle aldrig have skrevet brevet til hans kone.
Og jeg skulle ikke have siddet i hans loge.
Nu udgiver Sam aldrig mit digt. Han er færdig med mig.
Emily, selvfølgelig udgiver han det.
Han udgiver alt, hvad du skriver.
Det har han fortalt alle.
Det ved jeg, men jeg dummede mig.
Nu hader han mig.
Det tror jeg ikke. Du ser forkert på det.
Sam udgiver helt sikkert dine værker.
Sue, der er gået flere uger.
Hver dag kigger jeg i avisen, men ser intet digt.
Hvis jeg virkelig er en spændende ny stemme, hvad venter han så på?
Svaret er, at han ikke venter.
Efter han forlod mig i teateret, smed han sikkert mit digt væk.
Vend jer.
Emily, din angst er naturlig.
Det er et stort skridt for dig og din karriere.
Du eksponerer dig, og det frembringer mange følelser.
Men det er godt.
Du af alle mennesker ved, hvad du skal gøre med de følelser.
Sæt det på papir. Skriv om det.
Forvandl det til kunst.
Men jeg tror ikke på mig selv længere.
Vent, hvad?
Jeg havde engang selvtillid. En magt. Men ikke længere.
Ikke siden jeg mødte ham. Og Sue, ikke for noget, men det er din skyld.
Min skyld?
Ja, du pressede mig til det.
Du introducerede mig for ham.
Du fyldte mit hoved med idéer om berømmelse.
Og i det øjeblik, jeg gav ham mit digt, mistede jeg alt.
Den inspiration, jeg engang havde, forsvandt.
Jeg blev engang inspireret af alting.
Og så pludselig er han eneste, der tæller.
Hvad han tænker, hvad han føler. Det er, som om han invaderede mig.
Han er det eneste, jeg kan tænke på.
Jeg havde en drivkræft, der kom et andet sted fra,
og nu kommer den fra ham.
-Wow. -Hvad?
Der foregår meget derovre.
Hvad mener du? Hvor?
Det er, som om der er ild i din hjerne.
Det giver mening.
Vil du sige noget? Jeg føler, jeg er ved at blive sindssyg.
Emily, slap af.
Det eneste, du skal, er ingenting.
Træk vejret, pust ud.
Jeg lover dig, at alting bliver godt.
Sam udgiver dit digt. Du må stole på ham.
Næste!
Okay.
Næste behandling!
Med hellig kærlighed og konstant hydrering kan vi kurere os selv.
-Hvad sker der med hende? -Hun har et anfald.
Det kan være en meget rensende oplevelse.
Hvis vi er heldige, får vi alle et.
Vi må bare knibe sammen i vores nedre anatomi.
Pust alle bekymringer ud.
Jordforbindelse, piger.
Lev i øjeblikket, ikke i fortiden.
Ikke i fremtiden. For altid handler om nuet.
For altid - består af nuer
Hvad foregår der? Du virker trist.
Jeg har det fint.
"Fint" er ikke et Emily-ord. Du siger aldrig: "Jeg har det fint."
Du siger: "Jeg mistede en verden forleden," eller noget i en stil.
Fortæl mig, hvad der foregår.
Ingenting. Der foregår ingenting.
Der er blot en mand, der ødelægger mit liv.
-Hold kæft. -Ja, det er bunden.
Jeg troede, du var hævet over den slags.
Hvad fik dig til at tro det?
Hold op, Emily, du har altid været totalt uafhængig.
Du afviste frierier, og det er så modigt.
Nogle gange ønsker jeg, at jeg havde sagt ja til de frierier.
Hvis jeg var gift og havde barn, ville mit liv måske være enklere.
Det er det mest tossede, jeg har hørt dig sige.
Vi har brug for, at vandet kurerer dig, fordi din aura er negativ lige nu,
og jeg har brug for, at du er positiv.
Jeg har brug for, at du er stærk.
Emily?
Ja?
Du er min helt.
Det må være svært at være alene.
Man vænner sig til det.
Du har brug for hjælp til at skrive testamente, nu hvor din mand er...
Ja, alt skal gå til Billy.
Det løser spørgsmålet om arvinger.
Og hvem vælger du som bobestyrer?
Det bør være en, du stoler på tilgodeser dine ønsker, når du...
...går bort.
Jeg stoler på dig.
Det er sjovt at tænke på mine bekymringer sidste år.
Vi var børn dengang.
Nu er vi midt i tyverne.
Jeg skriver testamente.
Tunge sager.
Det er hårdt at blive voksen.
Og hvis noget skulle ske dig, Gud forbyde det,
før lille William bliver voksen...
Jeg ved, at du har meget lidt af det, du ønsker,
men jeg har altid haft på fornemmelsen, at du ville være en god far.
Og jeg vil have, du tager mig af ham.
Jane, det vil være en ære.
Men okay.
Vil du kaste et blik på det her?
Lad mig vide, om du vil tilføje noget.
Vil du holde ham?
Virkelig?
Hej, Billy.
Hej.
Vil du se, hvad der er udenfor?
Kan du se din mors heste?
Ved du, hvad hesten siger?
Ja.
Alt ser godt ud.
Godt.
Så tilføjer jeg detaljerne og får det notarbekræftet,
og så er alting i orden.
-Værsgo. -Kom, Billy.
Sådan.
-Sådan. -Farvel, Billy.
Jeg følger dig ud.
Austin?
Vi tog en beslutning.
Og jeg tror, vi valgte rigtigt.
Ja, selvfølgelig.
Tak, fordi du talte mig til fornuft.
Det var ikke meningen...
-Du skulle til at følge mig ud. -Nemlig, ja.
Far!
Hvad laver I to her?
Mor skulle aflevere en kjole til Dickinson-familien.
Kan vi blive her hos far?
Nej, vi må hjem nu.
Kommer du hjem til middag?
Kunne du måske plukke de smukkeste markblomster til mig?
Til din mor. Afsted.
Så jeg skal altså stadig lave mad til kun to? Eller...
Vi har et nyt oplag på vej.
Vores abonnementstal stiger. Vi må ikke overskride fristen.
Det bliver for stort, Henry. Du får dødstrusler hver dag.
Jeg kalder dem høflige breve fra Sydstaterne.
Det er ikke en joke længere.
Du sætter vores datters liv på spil.
Hendes liv er allerede på spil, især hvis vi ikke gør modstand.
Stol på mig.
Emily Dickinson?
George?
Du godeste. Hvad laver du her?
Jeg får en shvitz.
Det lærte jeg under min rejse på tværs af landet.
Man møder vitterlig alle slags typer på en gennemrejse.
Mand, det er godt at se dig.
Hvordan går det?
Ja, jeg har været...
Undskyld. Hvad laver du på Østkysten?
Min rejse vestpå gik ikke ligefrem som planlagt.
Fandt du ikke guld?
-Jeg nåede ikke til Californien. -Åh, nej.
Oregon-sporet er ikke barnemad.
Hver gang vi nåede til en flod, måtte vi skille vognen ad, så den flød.
Vores tempo var opslidende, madrationerne var små,
og hvis man jagede for meget i et område, var udbyttet begrænset.
-Det lyder barskt. -Ja.
Men underligt nok var det sjovt.
Og hvad med din kone?
Nå, Ellen?
Ja, Ellen Mandeville Grout fra familien Grout i Princeton.
Desværre fik hun dysenteri.
Det er frygteligt. Døde hun, eller er hun...
-Nej, nej. -Nå, okay.
Hun har det fint, men det var ret grimt.
Dysenteri er noget værre noget.
Vi fik brug for plads.
Men nok om mig. Opdatér mig om alting.
Jeg vil høre om alle Emily Dickinsons eventyr.
Der er ikke så meget at fortælle.
Hold op. Hvordan går det med skriveriet? Gud, hvor jeg savner at læse det.
"Vand, trænet af tørst. Land ... forbipasseret af havene.
Wow, du kan stadig huske det.
Selvfølgelig. Dette sted mindede mig om det.
Jeg mindes konstant om dine digte. Jeg glemmer dem aldrig.
De er faktisk ved at blive udgivet.
Hvad? Det er fantastisk.
Det er i al fald meningen.
Min redaktør har haft mit digt i en evighed,
og han siger, han vil udgive det, men har stadig ikke gjort det.
Han lyder sindssyg.
Hvis det var mig, der havde dit digt...
Så ville det være på forsiden næste dag.
Så er du tilbage permanent?
Det ved jeg ikke.
Jeg prøver ikke at lave planer.
Man må tage den vej, der byder sig. Livet er en rejse, ikke?
Klart.
Men jeg vil gerne besøge dig og Austin, mens jeg er her.
Måske kan du vise mig nogle af dine nye digte.
Jeg savner at være dit publikum.
Det kunne være hyggeligt.
Eller måske ser jeg dem bare i avisen.
Nemlig. Ja.
Jeg må dyppe tæerne i noget koldt vand.
Dette sted har hjulpet mig med at finde mig selv.
Du, George.
Ja?
Jeg ved, at vi ikke endte på god fod,
men jeg har aldrig takket dig for, at du tror på mig.
Det vil jeg altid gøre.
Emily!
Der er du. Du gik glip af massagen.
Mor, din hud.
Jeg ved det. Jeg er meget rå.
Hvor er de andre?
De ligger alle på varme kul.
Det er jeg ikke i humør til,
så jeg tænkte, at du og jeg kunne lave noget mere afslappende.
Som hvad?
Der er en behandling, der hedder "puppe-genfødsel."
Jeg kan godt lide pupper.
Åh, Gud.
Det er så koldt.
Hvorfor er lagenerne så kolde?
Jeg har det fantastisk.
Det er, som da du lå i min livmoder.
Kan du huske, da du lå puttet tæt i min livmoder?
Ikke ligefrem, mor.
Jeg er i en puppe.
Jeg er puttet her og er ikke den samme, når jeg kommer ud.
Jeg er ikke den samme længere.
-Alt vil være forandret. -Mor?
Er du varm?
Lagnerne var iskolde for et sekund siden. Hvorfor er jeg så varm?
Sådan har jeg det også.
Få mig ud.
-Hvad? -Få mig ud!
Mor, jeg kan ikke få dig ud. Du må vente, til de pakker dig ud.
Nej, jeg vil ud.
Pak os ud!
-Få os ud! -Mor, det er okay.
-Det skal nok gå. -Gud, Emily.
-Hvordan trækker man vejret? -Mor.
-Emily, lær mig det. -Okay.
Nogen må hjælpe os. Hallo!
-Hallo! -Hjælp os. Vi er ved at dø.
Åh, Gud. Okay.
-Hvad laver du? -Jeg kan ikke komme ud.
Sådan.
Jeg hader dette sted.
Tante Lavinia.
Emily? Hvad er er galt?
Jeg tror, jeg er forelsket.
Forelsket?
Jeg er totalt opslugt af en.
Smittet, ganske enkelt plaget af ham!
Hvad ellers kunne det være? Jeg tror, jeg er blevet forelsket.
I hvem dog?
Hvem er det?
Det er lige meget. Du vil ikke billige det.
Altså...
...hvem end det er...
...bør han ikke få dig til at føle dig sådan.
En, der elsker dig,
og som er dig værdig, burde ikke få dig til at føle dig syg.
Sådan er kærlighed ikke.
Jeg ved, mit ægteskab med din far ikke er perfekt. Langt fra.
Men selv når han gør mig så vred, at jeg kunne
finde på at støve hans kontor af,
ved jeg, at han vil det bedste for mig.
Jeg ved, han er ved min side, hvis jeg har brug for ham.
Og tager sig af mig.
Kan du sige det om den person?
Hør, jeg ved, jeg har presset på i forhold til ægteskab,
men du fortjener ikke at føle dig utilpas.
Jeg fødte dig ikke med det formål.
Det gjorde jeg ikke.
Mor?
Intet dette sted har gjort mig gladere end det, du lige sagde.
Jeg føler mig næsten kureret.
Det er vel det bedste, vi kan lige nu.
Tid til den sidste behandling!
-Tid til vores sidste behandling. -Behøver vi?
Vi har allerede betalt for den.
Hvem ved? Måske er den sjov.
Jeg må sige, jeg...
...jeg har det bedre.
Det har jeg også.
Måske kan du skrive i aften.
Måske kan jeg det.
Jeg hepper på dig.
Vi ses, nabo.
For altid - består af nuer -
Det er ikke en anden tid -
Bortset fra uendelighed -
Og hjemmets breddegrad -
Jeg siger dig, Dickinson, vi har fat i noget her.
Det håber jeg bestemt.
Emily. Du stråler af sundhed.
Hvad laver du her?
Jeg overbeviser bare far om at satse på Sam Bowles Express.
Ja, jeg vil investere i hans avis.
Ikke bare avis, min ven. Imperium.
Jeg håber, at det går bedre end min sidste investering.
Det er et trykt medie. Det kan ikke slå fejl.
Lad os tage en drink på mit kontor.
-Jeg er der straks. -Perfekt.
Emily.
Jeg er glad for at se dig.
Er du?
Ja. Du ser godt ud.
Det lykkedes mig endelig at slippe bekymringen over digtet.
Hvad mener du?
Mit digt.
Du vil tydeligvis ikke udgive det, så jeg har vænnet mig til tanken.
Jeg har noget at fortælle dig.
Hvad?
Dit digt er på forsiden af avisen.
I morgen.
Emily, hørte du, hvad jeg sagde?
Du...
Du udgiver det altså?
Ja, selvfølgelig.
Jeg ventede bare på det rette øjeblik. Og det kom endelig.
Det er nu. Du skulle bare stole på mig.
Vent her.
Jeg er straks tilbage.
Jeg vil give dig alle mine digte.
-Dem alle? -Ja, dem alle.
Alle dem, jeg nogensinde har skrevet.
Tag dem.
Det er til dig.
Wow.
Tekster af: Rikke Fryman