קומי, אמילי!
לא.
בסדר, קומי, אמילי. -אל תכריחי אותי ללכת.
היום הזה יעשה לך טוב.
אבל אני שונאת את החיים שלי ורוצה מאוד למות.
זו בדיוק הסיבה שאנחנו זקוקות ליום ספא.
כולן, תזכרו לארוז מגבות או שיגבו מאיתנו כסף.
זה מגוחך.
את תבזבזי עוד כסף על וודו ניסיוני
אחרי שהוצאנו כסף על האופרה המטופשת.
אמילי חולה. היא בקושי יוצאת מהמיטה.
אולי יש לה אבעבועות רוח? או גרוע מכך, אבעבועות רוחניות?
מה זה בכלל?
אני לא יודעת, אבל אני לא רוצה לגלות.
אל תדאגו. אמילי תרגישי שלמה שוב אחרי היום.
אתה רואה? דודה לוויניה נשבעת שזה עובד.
אם מדובר בצ'אקרות... -לא מדובר בהן.
היא תחזור במצב טוב משהייתה. מיושרת יותר ממסילת רכבת חדשה.
שלא תעזי לנסות לנסח את זה במונחים שאני יכול להבין.
סו.
תבואי איתנו?
קראתי ספר על הליכות.
זה נשמע מותח מאוד.
כתוב שכשחמותך מזמינה אותך לרפואת מים,
עלייך לקבל את ההזמנה.
זה נכון, עלייך לקבל אותה. -תודה לאל.
אני מתה לדבר איתך.
נוכל בבקשה למצוא זמן להיות לבד? -ודאי.
בסדר.
אבל אמילי, אני מקווה שזה יהיה יום מרגיע.
הזדמנות להשתחרר ולהוריד לחץ.
לא נפגשנו מאז האופרה ואנחנו חייבות לדבר.
לכולן יש מה שהן צריכות?
תמציות, שמנים אתריים, פרספקטיבה חדשה?
ארזתי רק את הגישה השלילית שלי. -אמילי.
מנוול, ממזר, מניאק!
מה? -מה העניין?
מה קרה? מה העניין? -אני לא מוצאת את הקריסטל החזק ביותר שלי.
איפה ראית אותו לאחרונה? -במקדש שלי.
איך הוא נראה?
מן הסתם, זו אבן לבה שחורה.
אני מנסה להגן על עצמי מאנרגיה רעה.
אני עייף, אלוהים.
אבא, תרחיק ממני את האנרגיה הרעה הזו.
זה בסדר, יש לי אחת מיותרת.
בסדר, בואו נזוז.
להתראות.
את יודעת שזה יקר מדי בשבילנו. -אדוארד, הבת שלך חולה.
יש רק מקום אחד שיכול לעזור לה להחלים.
אין מחיר גבוה מדי לבריאות.
בטוח שזה בוץ?
- דיקנסון -
- הנצח - מורכב מעכשווים -
הידרותרפיה, רפואת מים,
היא דרך לרפא מחלות
בעזרת השריית חלקים שונים מהגוף במים.
סו! סו!
אמילי, תקשיבי לדודה לוויניה.
היא טיילה בעולם כולו והביאה איתה סודות מיסטיים.
זה נכון, בנות.
אתן תחוו משהו שהשתמשו בו בכל התרבויות העתיקות.
מצרים, יוון, רומי.
אנשים מכנים את זה "אלטרנטיבי",
אבל אני פתוחה לכל אלטרנטיבה אם היא עובדת.
אני מסכימה איתך.
רופאים ודאי לא מסכימים, אבל מה יודעים רופאים בעצם?
מעט מאוד.
תאמינו לי, בסוף זמנכם ברפואת המים,
לא תהיו אותן נשים חולות, רדופות מחלות
ומלנכוליות שאתן כעת.
אבל מה אם זה המותג שלי?
אמילי, מספיק.
אנחנו נמצאות כאן בשבילך, זוכרת? את זו שיש לה בעיות.
לא, אחותי, לכולנו יש בעיות. הבעיות נמצאות ברקמות.
אלוהים אדירים, חם כאן.
אבל אסור לנו לצאת עדיין. זה יקר.
תיכנעו לחום. תיכנעו לזרימה.
תנו למים לרפא אתכן.
אל תתנו לגבולות האנרגטיים לדלוף.
מה יקרה אם הם ידלפו?
ויני המתוקה שלי.
דליפות אנרגטיות יכולות להוביל לדברים רבים, החל ממערכות יחסים לא בריאות
וכלה בדחף לאכול אוכל טעים.
טוב.
סו.
מה?
בואי נסתלק מכאן ונדבר.
חשבתי שנירגע כאן.
בואי נירגע תוך כדי שנדבר.
משום מה, לא נראה לי שתאפשרי לי להירגע.
בואי. -תזכרו, מים הם תרופה.
האמת מגנה עלינו.
אני בהחלט מרגישה הרבה יותר טוב, אז...
לאן את חושבת שאת הולכת? שילמנו על 17 דקות נוספות כאן.
חשבתי שיהיה נחמד שננסה את מרפאת הגוף.
שמעתי עליה דברים נפלאים. היא ממוקדת מאוד במחזור הירח.
בדיוק. אני חובבת גדולה של זה.
השקעתי זמן רב בתכנון לוח זמנים נוקשה, אבל בסדר.
לכי תעשי מה שאת רוצה.
אחלה, ניפגש בבריכת הטבילות.
אנרגיה רעה מאוד.
הטיפול הבא!
אז אני מנסה להגיד שהרסתי הכול.
אסור היה לי לכתוב את המכתב לאשתו.
ואסור היה לי לשבת בתא שלו באופרה.
עכשיו סם לא יפרסם לעולם שירים שלי. נמאס לו ממני.
אמילי, ברור שהוא יפרסם אותם.
הוא יפרסם כל מילה שתכתבי.
הוא מספר על כך לכולם.
אני יודעת שהוא סיפר, אבל פישלתי.
הוא שונא אותי עכשיו.
לא נראה לי. את לא מזהה נכונה את המצב.
סם יפרסם את השירים בטוח.
סו, עברו שבועות.
אני בודקת בעיתון בכל יום ושום דבר. שום שיר.
אם הוא באמת מאמין שאני קול חדש ומרגש, למה הוא מחכה?
התשובה היא שהוא לא מחכה.
אחרי שעזב אותי באופרה, הוא בטח זרק את השיר שלי לפח.
תתהפכו.
אמילי, החרדה שאת חווה טבעית.
זה צעד גדול בקריירה שלך.
את חושפת את עצמך וזה מעלה המון רגשות.
אבל זה טוב.
את יודעת מה לעשות ברגשות טוב יותר מרוב האנשים.
שימי את זה על דף. תכתבי על זה.
תהפכי את זה לאומנות.
אבל אני כבר לא מאמינה בעצמי.
רגע, מה?
פעם היה לי ביטחון עצמי. כוח. אבל לא עוד.
לא מאז שפגשתי אותו, וסו, לא נעים לי להגיד, אבל זה באשמתך.
באשמתי?
כן, כי לחצת עליי לעשות את זה.
את הכרת בינינו,
התחלת למלא לי את הראש במחשבות על תהילה.
וברגע שנתתי לו את השיר שלי, איבדתי הכול.
הזרימה שהייתה לי נחסמה.
פעם הייתי זוכה להשראה מכל דבר.
ופתאום, הוא הפך לדבר היחיד שחשוב לי.
הדעה שלו, התחושה שלו, הוא כאילו חדר לתוכי.
הוא הדבר היחיד שאני יכולה לחשוב עליו.
פעם היה בי דחף שהגיע ממקום אחר
ועכשיו הוא מגיע רק ממנו.
ואוו. -מה?
המון דברים קורים שם.
מה זאת אומרת? איפה?
המוח שלך כאילו בוער.
זה הגיוני.
את יכולה בבקשה להגיד משהו? אני מרגישה שאני יוצאת מדעתי.
אמילי, תירגעי.
את רק צריכה לא לעשות דבר.
לשאוף ולנשוף.
אני מבטיחה לך שהכול יהיה בסדר.
סם יפרסם את השיר שלך. את רק צריכה לבטוח בו.
הבא בתור!
בסדר.
הטיפול הבא!
עכשיו, עם האהבה האלוהית והוספת המים הבלתי פוסקת, נוכל לרפא את עצמנו.
מה קורה לה? -היא חווה התקף פתע.
זו חוויה מנקה מאוד.
אם יהיה לנו מזל, אולי כולנו נחווה את זה.
אנחנו רק צריכות לכווץ את האנטומיה התחתונה שלנו.
עכשיו תוציאו בנשיפה כל דבר שמטריד אתכן.
תתמקדו, בנות.
תחיו בתוך הרגע, לא בעבר.
לא בעתיד. אחרי הכול, הנצח הוא הרגע הזה ממש.
הנצח - מורכב מעכשווים.
מה קורה? את נראית נסערת.
אני בסדר.
"בסדר" היא לא מילה אמילית במיוחד. לא מתאים לך להגיד "אני בסדר",
מתאים לך להגיד, "איבדתי את העולם לא מזמן" או משהו כזה.
ספרי לי מה קורה.
שום דבר. דבר לא קורה.
דבר מלבד גבר שהורס את חיי.
אין מצב! -כן, זה מבאס.
חשבתי שאת מעבר לדברים כאלה.
מה גרם לך לחשוב כך?
בחייך. אמילי, תמיד היית עצמאית לגמרי.
דחית הצעות נישואים. את אמיצה מאוד.
יש רגעים שאני מצטערת שלא קיבלתי את הצעות הנישואים ההן.
אולי אם הייתי נשואה עם תינוק, החיים היו פשוטים יותר.
זו השטות המטורפת ביותר ששמעתי אותך אומרת אי פעם.
אנחנו צריכות שרפואת המים הזו תרפא אותך כי ההילה שלך שלילית כרגע,
ואני צריכה שתהיי חיובית.
אני צריכה שתהיי חזקה.
אמילי.
כן?
את הגיבורה שלי.
זה בטח קשה לבד.
מתרגלים לזה.
אז את רוצה עזרה בכתיבת צוואה, עכשיו, כשבעלך...
כן, אני רוצה שבילי יקבל הכול.
זה פותר את שאלת המוטב.
ומי את רוצה שיוציא לפועל את הצוואה?
זה צריך להיות מישהו שאת בוטחת בו, אדם שיוציא לפועל את הרצונות שלך אחרי ש...
את יודעת, תלכי לעולמך.
אני בוטחת בך.
מוזר לחשוב על הדברים שהטרידו אותי בשנה שעברה.
אני יודע. היינו ילדים אז.
עכשיו אנחנו כבר בני עשרים ומשהו.
אני כותבת צוואה.
זה עמוק.
קשה להתבגר.
ואם יקרה לך משהו, חס וחלילה,
לפני שוויליאם הקטן יהיה בגיר...
אני יודעת שלא זכית לרבים מהדברים שרצית,
אבל... תמיד הייתה לי תחושה שתהיה אב מעולה.
אני רוצה שאתה תטפל בו.
ג'יין, זה יהיה לי לכבוד.
בסדר אם כך.
תראי את זה.
תגידי לי אם את רוצה להוסיף משהו לפני שאנסח את זה.
אתה רוצה להרים אותו?
באמת?
היי, בילי.
היי.
רוצה לראות מה יש בחוץ?
אתה רואה את הסוסים של אימא שלך?
אתה יודע איך עושה סוס?
כן.
הכול נראה לי טוב.
אחלה.
אמלא את הפרטים ואשיג אישור נוטריון
ואז הכול יהיה מסודר.
בבקשה. -בוא, בילי.
בבקשה.
-להתראות, בילי.
אלווה אותך החוצה.
אוסטין?
קיבלנו את ההחלטות שלנו.
אני חושבת שהן היו ההחלטות הנכונות.
כן, כמובן.
תודה שהחזרת אותי לעשתונותיי.
לא התכוונתי...
היינו בדרך החוצה. -כן. כן.
אבא!
מה אתן עושות כאן?
אימא צריכה להביא שמלה למשפחת דיקנסון.
נוכל להישאר עם אבא?
לא, אנחנו צריכות ללכת הביתה עכשיו.
תגיע הביתה לארוחת הערב?
למה שלא תבחרי לי את הפרחים היפים ביותר?
בשביל אימא שלך. קדימה.
אז להמשיך לבשל רק לשתיים?
יש גיליון חדש בדרך.
מספר המנויים שלנו עולה. אנחנו צריכים למהר מאוד.
זה הופך גדול מדי, הנרי. אתה מקבל איומי מוות בכל יום.
אני מכנה אותם "מכתבי נימוסין מהדרום".
עברנו את שלב הבדיחות.
אתה מסכן את חיי הבת שלנו.
החיים שלה בסכנה גם כך, הם יהיו בסכנה חמורה יותר אם לא נילחם.
תבטחי בי.
אמילי דיקנסון?
ג'ורג'?
אלוהים אדירים, מה אתה עושה כאן?
עושה קצת שוויץ.
למדתי את זה בטיולים שלי בארץ.
פוגשים אנשים שונים ומשונים בדרכים.
בחיי, אני שמח לפגוש אותך.
מה שלומך?
כן, אני...
אני מצטערת. מה אתה עושה בחוף המזרחי?
המסע שלי במערב לא בדיוק הסתדר.
אז לא מצאת זהב?
לא הגעתי לקליפורניה. -אוי, לא.
תשמעי, נתיב אורגון לא קל בכלל.
בכל פעם שהגענו לנהר, היינו צריכים לשחרר את הקרון ולהציף אותו.
הקצב שלנו היה מפרך, לא היה הרבה אוכל,
ואם צדנו יותר מדי באזור מסוים, לא היה מספיק צייד.
נשמע קשה. -כן.
אך למרבה הפלא, זה היה כיף.
ומה עם אשתך?
אלן?
כן, אלן מנדוויל גראוט ממשפחת גראוט מפרינסטון.
לצערי, היא חלתה בדיזנטריה.
זה... זה נורא. היא מתה או...
לא, לא. -בסדר.
היא בסדר, אבל זה היה די דוחה.
דיזנטריה זה לא פשוט.
היינו צריכים להתרחק זה מזה קצת.
בכל אופן, דיברנו עליי מספיק. ספרי לי הכול.
אני רוצה לשמוע על כל הרפתקאותיה של אמילי דיקנסון.
אין הרבה מה לספר.
בחייך, איך הכתיבה? אני מתגעגע לקריאת השירים.
"על מים לומדים בעזרת צמא, על אדמה, בעזרת אוקיינוסים שחולפים".
ואוו, אתה עוד זוכר את זה.
ודאי. המקום הזה הזכיר לי את זה.
אני תמיד נזכר בשירים שלך. המשפטים שלך נדבקים לי לראש.
האמת היא שיוציאו שיר שלי לאור.
מה? זה מדהים!
זה אמור לקרות.
העורך מחזיק בשיר שלי כבר המון זמן
והוא טוען שיעשה את זה, אבל הוא עוד לא עשה את זה.
נשמע שהוא משוגע.
אם הייתי במקומו והיה לי שיר שלך...
הוא היה בעמוד השער ביום שלמוחרת.
אז חזרת לתמיד?
אני לא בטוח.
אני משתדל לא לתכנן.
אדם צריך ללכת למקום שהדרך לוקחת אותו אליו. החיים הם מסע, נכון?
כן.
אבל אשמח לבקר אותך... ואת אוסטין, כל עוד אני כאן.
אולי אז תראי לי שירים חדשים שלך.
אשמח להיות הקהל שלך שוב.
זה יהיה נחמד.
או שאולי אקרא אותם בעיתון.
כן. נכון.
אחלה. אני צריך ללכת להשרות את הרגליים שלי במים קפואים.
המקום הזה עזר לי מאוד להעיר את האמת שבי.
היי, ג'ורג'.
כן?
תשמע, אני יודעת שהקשר בינינו לא הסתיים יפה.
ואולי לא אמרתי את זה כמו שצריך מעולם, אבל תודה שהאמנת בי.
תמיד אאמין בך.
אמילי!
הינה את. פספסת את הקרצוף.
אימא, העור שלך.
אני יודעת, אני גולמית מאוד.
איפה כל האחרות?
כולן שוכבות על גחלים.
לא הרגשתי מוכנה לזה.
חשבתי שאולי את ואני נעשה משהו מרגיע יותר קצת.
כמו מה?
יש טיפול ששמו "לידה מחדש בגולם".
אני אוהבת גלמים.
אלוהים.
קר מאוד.
למה הסדינים קרים כל כך?
אני נהנית מאוד.
אני מרגישה שאת ברחם שלי שוב.
זוכרת שהתכרבלת לך ברחם שלי?
לא היטב, אימא.
אני בגולם.
אני מכורבלת לי כאן ואהיה שונה כשאצא.
אהיה שונה.
הכול יהיה שונה. -אימא?
חמים לך?
אני לא מבינה. הסדינים היו קפואים לפני שנייה. למה חם לי כל כך?
גם אני מרגישה את זה.
תוציאי אותי מכאן.
מה? -תוציאי אותי מכאן!
אימא, אני לא יכולה להוציא אותך, צריך לחכות שמישהו יבוא וישחרר אותנו.
לא, אני צריכה לצאת מזה.
שמישהו יפתח את זה!
תוציאו אותנו מכאן, בבקשה! -אימא, זה בסדר.
הכול יהיה בסדר. -אלוהים אדירים, אמילי.
אמילי, שכחתי איך נושמים. -אימא.
אמילי, למדי אותי לנשום. -בסדר.
הצילו. מישהו, הלו!
הלו! -הצילו. אנחנו נמות.
אלוהים. בסדר.
מה את עושה? -אני לא מצליחה להשתחרר.
הצלחתי.
אני שונאת את המקום הזה.
דודה לוויניה.
אמילי, מה קרה?
אני חושבת שהתאהבתי.
התאהבת?
מישהו כבש אותי לגמרי.
הוא כמו דלקת, כמו מחלה.
אני לא מבינה מה עוד זה יכול להיות, אימא. אני חושבת שהתאהבתי.
מי האדם הזה?
זה לא משנה. זה לא ימצא חן בעינייך.
בסדר...
לא משנה מי האדם הזה...
הוא לא אמור לגרום לך להרגיש כך.
אדם שאוהב אותך,
אדם שראוי לאהבה שלך, לא אמור לגרום לך להרגיש חולה.
זו לא אהבה.
אני יודעת שהנישואים שלי לאביך אינם מושלמים, אפילו לא קרוב.
אבל אפילו כשהוא מרגיז אותי עד כדי כך שאני עלולה...
אני לא יודעת, לנקות את המשרד שלו מאבק,
אני יודעת שהוא רוצה בטובתי.
אני יודעת שהוא ישב לצידי אם אצטרך אותו.
הוא יטפל בי.
את יכולה להגיד את זה על האדם הזה?
בסדר, תשמעי. אני יודעת שתמיד הייתי קשוחה כלפייך בנוגע לנישואים,
אבל לא מגיע לך להרגיש חולה.
לא בשביל זה הבאתי אותך לעולם הזה.
לא בשביל זה.
אימא?
דבר במקום הזה לא שיפר את ההרגשה שלי מלבד הדברים שאמרת עכשיו.
אני כמעט מרגישה שהחלמתי, לעת עתה.
אני מניחה שלא נוכל להשיג יותר מ"לעת עתה".
הגיע הזמן לטיפול האחרון!
הגיע הזמן לטיפול האחרון שלנו. -אנחנו חייבות?
כבר שילמנו על זה.
מי יודע? אולי הטיפול הזה יהיה כיף.
אני חייבת לציין שאני...
מרגישה טוב יותר.
גם אני.
אולי תוכלי לכתוב הערב.
אולי.
אני בעדך.
להתראות, שכנה.
"הנצח - מורכב מעכשווים
אין זה זמן אחר
מלבד אינסופיות
ומרחב פעולה של בית..."
אני אומר לך, דיקנסון, עלינו על משהו.
אני מקווה מאוד.
אמילי. יש סביבך זוהר של בריאות.
מה אתה עושה כאן?
רק משכנע את אבא שלך להצטרף לרכבת המהירה של סם בולס.
כן, אשקיע בעיתון שלו.
זה לא סתם עיתון, ידידי. זו אימפריה.
אני מקווה שזה יהיה מוצלח יותר מההשקעה הקודמת שלי.
זו עיתונאות מודפסת. זה לא יכול ליפול.
בוא נשתה כוסית במשרד שלי.
אגיע מייד. -מצוין.
אמילי.
אני שמח לפגוש אותך.
באמת?
כן. את נראית טוב מאוד.
סוף כל סוף הצלחתי להפסיק לדאוג בקשר לשיר.
מה זאת אומרת?
השיר שלי.
ברור שלא תפרסם אותו וכבר השלמתי עם זה.
יש לי חדשות בשבילך.
מה?
השיר שלך יופיע בעמוד השער של העיתון.
מחר.
אמילי, שמעת מה אמרתי?
אתה...
אתה תוציא אותו לאור?
כן. ברור שכן.
רק חיכיתי לרגע הנכון ועכשיו הוא הגיע.
הוא הגיע. את רק צריכה לבטוח בי.
חכה כאן.
זה ייקח לי רק שנייה.
אני רוצה לתת לך את כל השירים שלי.
את כולם? -כן, את כולם.
כל שיר שכתבתי אי פעם.
קח אותם.
הם שלך.
ואוו.
תרגום כתוביות: אסף ראביד