Jeg smager på drømmevin -
Hældt op i perlekrus -
Langs hele Rhinen lagres ej En sådan spiritus
Sikke et vildt sus.
FRA AMHERST MAJVIN -E.DICKINSON
Udødelighed.
Hold da kæft.
"Af luften drikker jeg mig fuld - En duggens svirebror -
Som rager - sommerdagen lang Fra himlens dybblå kroer -
Når 'værten' viser drukne bier Ud af sin kløverdør -
Og sommerfugle - Takker nej -
Ta'r jeg et glas som før!"
Okay, sådan.
Netop. Lige i øjet.
Præcis. Jeg føler mig set.
Det er et dejligt digt. Hvem skrev det?
Emily skrev det, mor.
Hvem?
Emily Dickinson, din datter,
skrev dette digt på forsiden af dagens Springfield Republican.
Det handler om at blive fuld.
Det handler ikke om at blive fuld, Ship.
"Jeg smager drømmevin." Hold da op!
Det handler om at blive høj af naturen,
en ophøjethed, som ingen alkohol kan give.
Så det handler netop ikke om at blive fuld
bortset fra at være høj af en sublim følelse.
Okay.
Du læser for meget.
Jeg nyder at udfordre mig selv.
Du må acceptere mig som den, jeg er.
-Nej, Ship. -...Lavinia.
Vi må acceptere hinanden!
-Nej! -Jeg forstår det ikke.
Et digt af Emily. Hvordan skete det?
Ved et uheld?
Deltog Austin i en konkurrence igen?
Siger du, at alle i byen har et eksemplar?
Ikke bare alle i byen.
Springfield Republican har over 12.000 abonnenter.
Du godeste
Det er så vildt. Emily er berømt.
Gud hjælpe os, når din far får øje på det.
Tak for tilbuddet, men jeg skal ikke have morgenmad.
Jeg kan slet ikke spise. Jeg er alt for spændt.
En livslang drøm er blevet til virkelighed.
Digtet var mit hjertebarn.
Det var mange år undervejs.
Jeg har et stramt program,
men jeg har et par minutter, hvis nogen har spørgsmål.
Jeg kan fortælle om mine temaer eller metrik, så I lærer min proces at kende.
Hvad siger I?
Hvor er Emily?
Hun sover vel stadig.
-Jeg er lige her. -Sover? Nej.
Mon ikke hun gemmer sig på værelset,
hvilket jeg også ville gøre, hvis jeg var hende.
Hvad er der galt med jer? Hallo?
Fordi guderne må vide, hvad der venter, når hendes far ser det.
Far ser hvad?
Hvad?
Hvad skjuler I?
Hvad med lidt morgenmad, kære?
Måske lidt te? Afslappende te.
Jeg behøver ikke slappe af. Jeg er lige vågnet.
Hvorfor gemmer du min avis bag ryggen?
Giv mig den, kvindemenneske.
Vær så venlig.
Se, det er ikke så slemt.
Jeg var bange for, at det var et nyt krak.
Jeg skrev et digt, det blev udgivet, og nu er det på forsiden.
Indse det!
Næ, se, de har blondegardiner på udsalg.
Har de? Det så jeg ikke, da jeg kiggede i avisen.
-Bliv nu ikke for begejstret. -Lad mig se.
Der står: "Lavere priser end normalt." Lavere.
-Gardiner? -Vores gardiner fejler ikke noget. Se.
Jeg tager lige avisen ind i stuen.
Giv mig så avisen.
"Majvin" af E. Dickinson.
Så det er det, I prøver at skjule for mig.
Hun har gjort det.
Vil I ikke tale med mig om det?
Intet kan stoppe hende nu.
Beklager, Edward. Det er min skyld.
Jeg burde have holdt bedre øje med hende.
Ved du hvad? Det er ikke dårligt.
"Når værten viser drukne bier Ud af sin kløverdør"...
Hvorfor lader I, som om jeg ikke eksisterer? Hallo?
Hun bringer måske alligevel ære over familien.
Du godeste, er jeg usynlig?
Jeg er Ingen! Hvem er du?
Så ingen kan se mig, ingen kan høre mig, ingen kan mærke mig.
Maggie!
Du kan se mig.
Jeg glemte at banke tæpperne i dag.
Kom nu!
Ship, hej! Kan du se mig?
Vinnie, jeg kan ikke det her længere.
Jeg er en ambitiøs iværksætter og forretningsmand,
og jeg har brug for en kone, der støtter mig.
Ship, jeg kan høre dig.
Jeg troede, det var dig, men jeg har opdaget, at det er det ikke,
selvom du er super lækker og jeg kan lide din mis.
Du taler om... Han taler om hendes kat.
Så jeg tager det som en mand og slår op.
Jeg forlader dig, Lavinia.
Ship, vi kan høre dig tale med dig selv herinde.
-Jeg talte ikke med mig selv. -Nej, fordi jeg er her.
Jeg slår op med dig, Lavinia.
For sent, fordi jeg slår op med dig.
-Hvad? -Jeg kan ikke længere.
Forlovelsen er brudt.
-I to. -Ja, klart.
Jeg sætter bare mit ur 26 timer frem til, hvor du har ændret mening.
En dag har 24 timer, Ship.
Undskyld, at jeg aldrig fik en universitetsuddannelse.
Jeg bliver nok aldrig god nok til dig.
-Jeg står vitterligt... -Din mangel på selvsikkerhed er utrolig!
-Du intimiderer mig. -Hvad?
Du har en masse moderne idéer,
og jeg vil bare have en traditionel og normal kone.
Hold da op.
Okay, fint, jeg er ikke normal.
Okay?
Jeg er en syg, hekseagtig, kreativ og liderlig kvinde,
og det kan du ikke acceptere.
Du kan ikke acceptere mig!
Hvad sker der?
Vibrationerne herinde er underlige.
Jeg tror, her stadig er hjemsøgt efter seancen.
Emily så et spøgelse.
Gud. Er jeg et spøgelse?
I Dickinsoner er alle tossede.
Det var bedre i Nevada, hvor jeg blev pisket af Lola
og blev sindssyg af hendes erotiske edderkoppedans.
Edderkoppedansen.
Lavinia, anerkend min tilstedeværelse!
En, to, tre, fire, fem...
-Eller lad være. Jeg mener... -seks, syv, otte.
En, to, tre, fire...
-Vinnie, pas nu på. -...fem, seks, syv, otte.
En, to, tre.
Lavinia? Vinnie?
Vinnie!
Jeg prøvede at advare dig.
Hvad helvede foregår der?
Du lyttede ikke til mig.
Hvem er du, og hvad laver du i mit køkken?
Jeg er Ingen! Hvem er du?
Okay, den gåde er sød, men du er et spøgelse
og den eneste, der kan se mig, hvilket vil sige, at jeg er død.
Jeg døde i nattens løb, måske.
Okay. Det er fint. Det har jeg det fint med.
Det var vel smertefrit.
Gad vide, om min familie finder mit lig?
Måske er de ovenpå lige nu
og hiver dynen af mig, hvormed de opdager min frosne lig!
Du er ikke død, og jeg er ikke et spøgelse.
Virkelig? For du opfører dig som et.
Du dukker pludseligt op og hjemsøger mig!
Jeg er ikke et spøgelse. Jeg er et mysterium.
Et mysterium?
Wow. Okay.
Og hvordan skal jeg løse det?
Du kan prøve.
Så tillokkende, som du gør det, er svaret nej.
Jeg har nok at se til lige nu.
Det er den største dag i mit liv,
og jeg forventede lidt anerkendelse.
Måske et kompliment eller to.
Men her er jeg, vitterlig usynlig
på netop den dag, hvor jeg burde være midtpunktet.
Måske er det en fordel.
Hvad mener du med "fordel"?
Du er usynlig, så du kan finde ud af sandheden.
Sandheden?
Du kan finde ud af, hvad folk i virkeligheden synes om dit digt.
Det er godt.
Kom og køb en avis!
Kom og få sidste nyt! Springfield Republican!
Mange tak. Ja, tak.
Det er mit digt lige der på forsiden af avisen,
skrevet af mig, Emily Dickinson.
Tak, fordi I støtter det skrevne ord. Tak. Se lige.
Se det her digt. Har du læst det?
Ja, jeg har læst det. Skrevet af en kvinde. Hun må være modig.
Jeg synes, det er godt.
Man kan høre, at hun er intelligent.
-Tak. -Og virkelig liderlig.
-Ja, hun vil have gang i den. -Hvad?
Hun bor i byen. Vi kan finde hende.
-Nej, det behøves ikke. -Ja, lad os tage hjem til hende.
Lad os tage hjem til hende og onanere i buskene.
Jeg onanerer lige nu foran dette digt.
Berømmelse kan gøre ondt.
Jeg er helt ærlig glad på hendes vegne. Det er jeg.
Jeg kan virkelig godt lide digtet.
Tak! Det er godt at høre.
Jeg synes, det var dumt.
For det første rimede det, hvilket er barnligt.
Okay, ja. Det er sandt, men...
Hold op. Rimer?
Var vi ikke gået over til at digte med frie vers?
Man må mestre reglerne, før man bryder dem.
Men hun har ikke mestret noget.
Jeg kunne have skrevet det i søvne, og det gør mig virkelig søvnig.
Det er så kedeligt.
Jeg synes faktisk ikke, det er kedeligt...
Sådan, min pige.
...men jeg synes, det er stødende.
Stødende? Hvorfor?
Der er intet stødende ved det.
Det er det, der gør det så stødende. Hvor er kanten?
Vær politisk. Ellers spilder du din tid.
Ja, ikke? Du overbeviste mig.
Digtet er dumt, og jeg er ikke imponeret.
Jeg elsker denne diskussion, men...
Lad os komme videre med vores liv.
Hattie.
-Hvad var det? -Endnu en forsmag på berømmelse.
Så hun gjorde det sgu.
Ja, Emily er i avisen.
Det er den værste dag i mit liv.
Helt ærligt elsker jeg det.
-Det er så relevant. -Så sandt.
Jeg elsker det også. Jeg forstår det ikke, derfor elsker jeg det.
Det er så dybt.
Det handler om alkohol.
Jeg hører, at afholdsbevægelsen er sure.
Folk skriver nok klagebreve.
Hun har brug for beskyttelse.
Hun klarer sig.
Hey, vil du ikke det her?
Her i dag, væk i morgen.
Så berømmelse er ikke, hvad du forestillede dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg forventede, men det her er værre.
Hold op. Det er ikke så slemt.
Alle kan tale om mig,
uden at det, de siger, er sandt?
Man ved vel ikke, hvordan det føles, før det sker.
Berømmelse... Det er lidt som døden.
Men jeg er ikke død, vel?
Nej, du er bare...
Usynlig.
Mange vidunderlige ting er usynlige.
Hvad mener du?
Luften, vi indånder.
Vinden, der blæser. Kærligheden.
Jeg forstår, hvad du siger.
Verden består af usynlige ting, Emily Dickinson.
Altså...
...du har ret.
Jeg er som en smuk parfume.
En sangs toner.
Den følelse, man får ved sommerens afslutning.
At være usynlig...
...er at have magt.
Min ven Ben er begravet her.
Du savner ham.
Ja, det gør jeg.
Men når jeg står her, er det, som om han bare er usynlig.
Hvad står der på din gravsten?
Jeg har ikke en gravsten.
Men du har et navn.
-Har jeg? -Det må du da have.
Jeg genkender dig et sted fra. Jeg kender dig.
Inderst inde må du vide, hvem du er.
Det kan jeg ikke huske.
Hvorfor ikke?
Jeg har glemt alt bortset fra...
Fra hvad?
Der er et glimt...
...af blændende smerte.
Der er et stort, grusomt slag
med mænd alle vegne, unge mænd...
...der skriger.
Og en overvældende lugt af metal.
Og en eksplosion...
...der rammer mig.
Den varmer mig, gør mig kold, og så...
...ingenting.
Jeg har fået besked sydfra, og det er godt nyt.
-Ja! -Ja.
Pengene fra vores avissalg
er nået til John Brown og hans lejr.
-Ja! -Hans mænd er optimistiske.
De har alt, hvad de har brug for
takket være os og andre som os.
Jubi! Ja!
Snart vil de føre deres plan ud i livet.
De vil angribe...
...og den amerikansk virkelighed vil blive forvandlet.
En revolution er på vej.
Den er på vej!
Og Constellation er en del af den.
Vores penge har betalt for deres våben, men vores ord har givet dem styrke.
Ja!
Ikke alles ord, Hattie.
Hvis du har noget at sige til mig, kan du sige det direkte.
Dine små spøgelseshistorier har ikke frigjort nogen.
Mine små "spøgelseshistorier" har et tema.
Jeg bruger den gotiske genre til at italesætte kvinders oplevelser.
I det mindste sælger jeg ikke
den samme gamle ligegyldige, personlige anekdote for 10. år i træk!
Jeg flygtede i en kiste.
Du er en gadetryllekunstner.
Wow.
Du er besat af at fortælle folk, at du flygtede i en kasse.
Vi har hørt det. Alle har hørt det.
Jeg spreder budskabet om slaveriets farer.
Du spreder budskabet så effektivt,
at folk ikke længere kan flygte på den måde.
Så er det nok!
Det er sandt.
Denne smålighed må stoppe.
Vi må hæve os over det.
Det arbejde, vi gør her, handler ikke om vores ego.
Det handler ikke om, hvem der får mest opmærksomhed,
flest penge eller er på forsiden.
Det er ikke det, vi kæmper for.
-Er det vel? -Nej.
Nej.
Vores arbejde her er meget vigtigere end alt det.
Vores arbejde går ud på at genvinde retten til at eksistere.
Ja.
Vores skriveri?
Vores avis ændrer verden.
Den ændrer hele landets skæbne.
Og selvom vi er anonyme i dag, er vi ikke usynlige i morgen.
-Okay. -Jep.
-Vil du være usynlig? -Nej.
Vil du?
-Ja, vil du være usynlig? -Nej.
Nemlig.
Henry har ret.
Vi må fejre... ikke skændes.
Enig.
Okay. Nemlig.
Vores abonnentstal er skyhøjt.
Vi finansierer en revolution af sindet, kroppen og ånden.
Fremtidige generationer vil få en bedre verden end vores,
fordi vi gør opstand.
Vi tager styringen.
Ja! Ja.
Og jeg ved ikke med jer,
men jeg vil danse.
For pokker. Stjal du den?
Lad mig se lækker ud.
Jeg har taget min violin med.
Ja, for pokker.
Tossede Freddie er tilbage.
Op med tempoet.
Jeg er sikker på, Emily snart dukker op.
Det er nok det samme.
Gud, hvor mon hun er?
Det er en stor aften, som vi har ventet på, og så... forsvinder hun bare.
Austin.
Har du set Emily?
Ikke i dag.
Jeg ransagede køkkenet. Der er ikke meget der.
Hvor er aftenens dronning?
Se, alle sammen. Hr. Bowles er ankommet.
Undskyld, jeg kommer for sent.
Hvor er hun?
-Emily? Hun har været væk hele dagen. -Ja.
Væk? I dag af alle dage?
Jeg troede, hun ville valse rundt og nyde bifaldet.
Hvoran går det, mand?
Det er en flot kopi. Har I bestilt den?
Kopi? Hvad mener du?
Jeg mener, at det er en udmærket kopi af originalen.
Det er originalen.
Det er af en europæisk mestermaler.
Nej, det er ikke.
For jeg kender maleren.
Ja, man kan se det på græsset.
Penselstrøgene er ikke fine nok.
Jeg har betalt mange penge for det.
Hvad i alverden taler I om?
Maleriet.
Det er en reproduktion.
De sagde, at det var originalen.
Er det ikke lige meget, om det er ægte, så længe det ser godt ud?
-Undskyld mig. -Austin, du kan ikke gå.
-Jeg må have lidt luft. -Vi har gæster.
Men vi har ikke Emily, og denne fest er til hendes ære,
så jeg finder hende.
Emily!
Hvad laver du her? Kom.
Wow, Austin. Kan du se mig?
Er du fuld?
Det ved jeg ikke. Er du fuld?
Hvorfor kom du ikke hjem til os?
Fordi ingen alligevel kan se mig. Jeg er usynlig.
Men tydeligvis kan jeg se dig.
Du er den første person, der har kunne se mig hele dagen.
Er det en underlig psykologisk reaktion på at komme i avisen?
Jeg er ingen, Austin.
Du er noget i forhold til mig.
Taler han med sig selv?
Ja, det er min chef.
Hvad er der med ham?
Du skulle bare vide de hvide hemmeligheder, jeg skjuler.
Har du læst mit digt?
Selvfølgelig.
Jeg er så stolt af dig.
Er du?
Ja. Jeg mener det.
Du er det eneste i mit liv, jeg er stolt af lige nu.
Austin, hvad er der?
Ingenting, men tro mig.
Din poesi er ægte. Du har noget, der er ægte.
Hvis jeg have noget som det...
...ville jeg være glad.
-Hej, hr. Dickinson. -Austin.
Se, min kørelejlighed.
Ups.
-Hvad så, min pige? -Hej.
Må jeg introducere dig for den store og nyligt afdøde Edgar Allan Poe?
Ja, det er mig. Vil du have en autograf?
Tænk, at du er her.
Han døde blot for nogle år siden.
Nemlig, jeg er et spøgelse. Edgar Allan Poes spøgelse.
Jeg døde under mystiske omstændigheder. Meget typisk.
Nej, du drak dig selv ihjel, makker.
Okay.
I er her for at se mig.
Vidunderligt. Jeg elsker at møde mine fans.
Nik, når jeg når til jeres favorit.
"Ravnen," "Hjertet, der sladrede," "Annabel Lee."
I nikker ikke.
"Huset Ushers fald," "Amontillado-fadet"...
Jeg har kun læst "Ravnen."
Modtaget.
Ikke for at være uhøflig,
men jeg troede, at vi skulle køre rundt
og finde fans, som jeg kunne gå i seng med.
Hun er mere min fan, brormand.
Ja.
En smuk kvindes død
er uden tvivl det mest poetiske emne i verden.
Vil du sætte mig af hos Sue?
Hvem er Sue? Er hun villig?
Sue er min bedste veninde. Hun holder en fest for mig.
En litteraturfest.
For at fejre mit arbejde, fordi jeg også er en berømt forfatter.
Virkelig? Hos hvilket forlag? Wiley og Putnam?
Mit digt blev lige trykt i Springfield Republican.
Undskyld, sagde du New-York Tribune?
Nej, Springfield...
Han hørte, hvad du sagde.
Han er bare næsvis.
Et digt i avisen og du tror, du er Gud.
Ikke for at være uhøflig,
men jeg aner ikke, hvem du er, og det er for sent for mig at finde ud af det.
Kære unge dame, du ved ikke engang, hvad berømmelse er.
Okay, det er ikke bare ét digt.
-Nå, ikke? -Redaktøren udgiver flere.
-De fik dig. -Hvad?
Berømmelse er en afhængighed. Ét hiv, og man er på den.
Og man lever for næste beruselse.
Rig eller fattig. Kendt eller uopdaget.
Men det bliver aldrig nok. Bare se på mig.
Jeg er skide berømt, og jeg er skide død.
Og jeg ruller rundt i byen i Dødens hestevogn
for at lede efter en kvinde, der kan give mig selvtillid.
Til verdens ene.
Vent. Ikke til verdens ene.
Du må ud herfra på et tidspunkt.
Vil du ikke læse min nekrolog højt igen?
Gud. Drop det nu.
Pokkers. Jeg savner min kusine-barnebrud, Virginia.
Hun ville have læst min nekrolog højt.
Berømmelse...
...er en bi.
-Hvad? -Det lyder godt.
Jeg er så fuld.
Skal vi sætte dig af?
Nej.
Nej, lad os køre lidt længere.
Det er moderne at komme forsent.
Hvad med dig? Skal du et sted hen?
Næ, brormand. Aldrig mere.
Sue?
Hvor er du?
Der ender jeg.
Mine ord.
Sue.
Sue, du havde ret. Du havde ret om alting.
Jeg vil ses af andre.
Jeg vil ses af dig.
Sue?
Det er okay. Her er ingen.
Tekster af: Rikke Fryman