Maistan käymätöntä alkoholia
Helmikoristeisista kolpakoista
Frankfortin marjat eivät Vaikuta samoin
Onpa hurmioitunut hyörinä.
AMHERSTISTÄ - TOUKOKUUN VIINI E. DICKINSON
Kuolemattomuus.
Hittolainen.
"Päihtynyt ilmasta olen Ja kasteella irstailija
Hoipun loputtomista kesäpäivistä Sulaneen sinisen kievareista
Kun isäntä lähettää juopuneen mehiläisen Ulos sormustinkukan ovesta
Kun perhoset Luopuvat huikistaan
Juon vain yhä enemmän!"
Loistava.
Todellakin. Se iskee.
Tunnen itseni nähdyksi.
Se on kiva runo. Kuka kirjoitti sen?
Emily, äiti.
Kuka?
Emily Dickinson, tyttäresi,
kirjoitti runon, joka oli tänään Springfield Republicanin etusivulla.
Se kertoo ryyppäämisestä.
Ei kerro, Ship.
"Maistan käymätöntä alkoholia." Älä viitsi.
Se kertoo luonnon päihdyttävyydestä.
Sellaista loistoa ei saa alkoholista.
Se ei kerro humaltumisesta -
paitsi ylevän tunteen tuomasta.
Hyvä on.
Luet liikaa.
Nautin haasteista.
Sinun pitää hyväksyä minut tällaisena...
-Ei, Ship. -...Lavinia.
Meidän pitää hyväksyä toisemme!
-Ei! -En ymmärrä.
Emilyn runo. Miten tämä tapahtui?
Onko tämä vahinko?
Osallistuiko Austin taas kilpailuun?
Sanotko, että jokaisella kaupungissa on tämä?
Ei vain kaupungissa.
Springfield Republicanilla on yli 12 000 tilaajaa.
Voi luoja.
Onpa hullua. Emily on kuuluisa.
Luoja paratkoon, kun isänne näkee tuon.
Kiitos kysymästä, mutten syö aamiaista tänään.
En voi syödä. Olen liian innoissani.
Elinikäinen unelma toteutuu.
Tämä runo oli intohimoprojektini.
Vuosia työn alla.
Olen kiireinen tänään, mutta voin vastata hetken kysymyksiin.
Voin puhua teemoistani, runomitastani, avata hieman prosessiani.
Eikö kukaan?
Missä Emily on?
Kai yhä nukkumassa.
-Olen tässä. -Nukkumassako? Ei.
Varmaan piilottelee huoneessaan.
Niin tekisin hänenä.
Mikä teitä vaivaa? Haloo.
Luoja tietää, mitä hänelle käy, kun isänsä näkee tämän.
Näkee mitä?
Mitä?
Mitä piilottelet?
Kävisikö aamiainen?
Ehkä rauhoittavaa teetä.
En tarvitse. Heräsin juuri.
Miksi piilottelet lehteäni?
Anna se tänne, nainen.
Ole kiltti.
Ei tilanne niin paha ole.
Pelkäsin, että kerrot toisesta pörssiromahduksesta.
Kirjoitin runon. Se julkaistiin etusivulla.
Kestä se!
Pitsiverhot ovat alennuksessa.
Niinkö? En huomannut, kun luin lehteä.
-Älä innostu liikaa. -Näytä.
"Normaalia alemmat hinnat."
-Verhot? -Verhomme ovat ihan hyvät. Katso.
Vien lehden toiseen huoneeseen.
Anna lehti takaisin.
"Toukokuun viini. Kirjoittanut E. Dickinson"?
Tätä siis yritit salata minulta.
-Hän meni tekemään sen. -Haluaako kukaan puhua kanssani tästä?
-Nyt häntä ei pysäytetä. -Anteeksi. Tämä on syytäni.
Olisi pitänyt vahtia tarkemmin.
Tiedätkö mitä? Ei se kovin paha ole.
"isäntä lähettää juopuneen mehiläisen..."
Ei tarvitse esittää, ettei minua ole olemassa. Huhuu!
Hän saattaakin tehdä perheen ylpeäksi.
Luoja, olenko näkymätön?
Olen ei kukaan! Kuka sinä olet?
Kukaan ei siis näe, kuule eikä tunne minua.
Maggie!
Näet minut.
Unohdin tampata matot.
Älä viitsi!
Ship, hei. Näetkö minut?
Vinnie, en voi tehdä tätä enää.
Olen kunnianhimoinen yrittäjä.
Tarvitsen minua tukevan vaimon.
Ship, ymmärrän.
Luulin sinua siksi, mutta sain selville, ettet ole,
vaikka olet superseksikäs, ja rakastan mirriäsi.
Puhut hänen... Kissastaan.
Pitää vain käyttäytyä kuin mies ja perua kihlat.
Jätän sinut, Lavinia.
Ship, kuulemme kaikki, kun puhut itseksesi.
-En vain itselleni. -Et, koska olen täällä.
Olin jättämässä sinut.
Myöhäistä, koska jätän sinut.
-Mitä? -En pysty tähän enää.
Kihlaus on purettu.
-Kaverit. -Toki.
Asetan kelloni 26 tunnin päähän, niin muutat mielesi taas.
Vuorokaudessa on 24 tuntia.
Anteeksi, etten valmistunut collegesta.
En kai riitä sinulle.
-Seison... -Olet uuvuttavan epävarma!
-Pelotat minua. -Mitä?
Sinulla on moderneja ideoita,
ja haluan, että olet perinteinen normaali vaimoni.
Vou.
En ole normaali.
Onko selvä?
Olen kiero, noitamainen, luova ja himokas nainen,
etkä voi hyväksyä sitä.
Et voi hyväksyä minua!
Mitä tapahtuu?
Paikan fiilis on pielessä.
Kummittelee kai yhä istunnosta. Emily näki aaveen.
Voi luoja. Olenko aave?
Te Dickinsonit olette hulluja.
Minun olisi parempi olla Nevadassa Lolan piiskattavana -
ja tulemassa hulluksi hänen eroottisesta hämähäkkitanssistaan!
Hämähäkkitanssi.
Lavinia, huomioi läsnäoloni!
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi.
-Tai älä. -Kuusi, seitsemän, kahdeksan.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
-Älä satuta itseäsi. -Viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan.
Yksi, kaksi, kolme.
Lavinia? Vinnie?
Vinnie!
Yritin varoittaa sinua.
Mitä hittoa tapahtuu?
Et kuunnellut minua.
Kuka olet ja mitä teet keittiössäni?
Olen ei kukaan. Kuka sinä olet?
Söpö arvoitus, mutta olet aave.
Vain sinä näet minut, joten olen kuollut!
Kuolin ehkä yöllä.
Hyvä on. Se käy. Sopii minulle.
Se oli kai kivutonta.
Milloinhan perheeni löytää ruumiini?
Ehkä he ovat yläkerrassa -
ja vetävät peitteet pois kangistuneen ruumiini päältä!
Et ole kuollut, enkä ole aave.
Niinkö? Käyttäydyt kuin aave.
Ilmestyt tyhjästä kummittelemaan!
En ole aave. Olen pelkkä mysteeri.
Mysteerikö?
Vau. Hyvä on.
Pitäisikö ratkaista sinut?
Voit yrittää.
Vaikka teet tästä houkuttelevaa, jätän väliin.
Minulla on kiire.
On elämäni tärkein päivä.
Odotin vähän arvostusta.
Ehkä paria kehua.
Mutta olen kirjaimellisesti näkymätön -
päivänä, jolloin pitäisi olla huomion keskipiste.
Ehkä tilanteestasi on hyötyä.
Miten niin hyötyä?
Näkymättömänä voit selvittää totuuden.
Totuuden?
Ihmisten mielipiteen runostasi.
Hyvä homma.
Springfield Republican. Tulkaa ostamaan lehtenne!
Springfield Republican.
Lukekaa viimeisimmät skuupit! Springfield Republican!
Paljon kiitoksia.
Runoni on tuossa etusivulla. Sen kirjoitin minä, Emily Dickinson.
Kiitos kirjoitetun sanan tukemisesta. Vau. Kappas vain.
Katso tätä runoa. Luitko sen?
Luin. Naisen kirjoittama. Hänen on oltava rohkea.
Se on tosi hyvä.
Huomaa, että hän on fiksu.
-Kiitos. -Ja todella irstas.
-Niin. Hän todella kaipaa seksiä. -Mitä?
Hän asuu täällä. Voimme etsiä hänet.
-Ei tarvitse. -Mennään hänen talolleen.
Mennään sinne ja runkataan pusikossa.
Runkkaan tämän runon päälle.
Maine voi olla rumaa.
Olen oikeasti onnellinen hänen puolestaan.
Pidän tästä runosta.
Kiitos. Mukava kuulla.
Minusta se oli tyhmä.
Ensinnäkin se rimmaa, mikä on lapsellista.
Hyvä on. Se on totta, mutta...
Älä nyt. Rimmaa?
Luulin sen jääneen. Eikö nyt tehdä vapaamittaista runoutta?
Täytyy hallita säännöt ennen kuin niitä voi rikkoa.
Hän ei hallitse mitään.
Olisin voinut kirjoittaa tämän unissani. Se nukuttaa.
Tosi tylsä.
Minusta se ei ole tylsä.
Niin sitä pitää.
Se on loukkaava.
Loukkaava? Miksi?
Ei siinä sanota mitään loukkaavaa.
Siksi se on loukkaava. Pitää olla särmää.
Jos ei ole poliittinen, tuhlaa aikaamme.
Sait minut vakuuttuneeksi.
Runo on tyhmä. En ole vaikuttunut.
Mukava keskustelu, mutta...
Jatketaan elämäämme.
Hattie.
-Mitä se oli? -Maineen toinen puoli.
-Hän siis teki sen hiton jutun. -Jep, Emilyä on julkaistu.
Elämäni kamalin päivä.
Minä pidän siitä.
-Se on ajankohtainen. -Totta.
Minäkin pidän siitä, koska en ymmärrä sitä.
Se on syvällinen.
Se kertoo alkoholista.
Kuulin, että raittiusliike suuttui.
-Lukijat valittavat varmasti. -Emily tarvitsee suojelua.
Kyllä hän pärjää.
Ettekö halua tätä?
Täällä tänään, huomenna poissa.
Odotitko maineen olevan erilaista?
En tiedä, mitä odotin, mutta tämä on pahempaa.
Ei se niin pahaa ole.
Kaikki saavat puhua minusta -
siitä huolimatta, puhuvatko totta.
Vasta sen tapahtuessa huomaa, miltä se tuntuu.
Maine on tavallaan kuin kuolema.
Mutten ole kuollut, vai?
Et. Olet vain...
Näkymätön.
Monet ihanat asiat ovat.
Mitä tarkoitat?
Hengittämämme ilma.
Tuuli, joka puhaltaa. Rakkaus.
Ymmärrän.
Maailma toimii näkymättömillä asioilla.
Kuule,
olet oikeassa.
Olen kuin ïhana hajuvesi.
Laulun nuotit.
Tunne kesän lopussa.
Näkymättömyys -
on voima.
Ystäväni Ben on haudattu tänne.
Kaipaat häntä.
Niin kaipaan.
Mutta kun seison täällä, on aivan kuin hän olisi vain näkymätön.
Mitä hautakivessäsi lukee?
Ei minulla ole.
Mutta sinulla on nimi.
-Onko? -Pakko olla.
Tunnistan sinut jostain. Tunnen sinut.
Syvällä sisimmässäsi tiedät, kuka olet.
En muista.
Mikset?
Unohdin kaiken paitsi...
Paitsi?
On yksi väläys.
Sokaiseva kipu.
On suuri, kamala taistelu.
Kaikkialla nuoret miehet -
kirkuvat.
Ja musertava metallin haju.
Ja räjähdys,
joka osuu minuun.
Se lämmittää ja jäätää minut, ja sitten...
Ei mitään.
Sain viestin etelästä. Se on hyvä.
-Hienoa! -Niin.
Rahamme lehtimyynnistä -
saavutti John Brownin ja hänen leirinsä.
-Hyvä! -Hänen miehensä ovat optimistisia.
Heillä on kaikki tarvittava -
meidän ja kaltaistemme ansiosta.
Jihuu! Hyvä!
Pian he toteuttavat suunnitelmansa.
He hyökkäävät,
ja amerikkalaisten todellisuus muuttuu.
Vallankumous on tulossa.
Se tulee!
Ja Constellation on osa sitä.
He ostivat aseensa rahoillamme, mutta sanamme toivat heille voimaa.
Hyvä!
Ei kaikkien sanoista, Hattie.
Jos on sanottavaa minulle, voit sanoa sen suoraan.
Sinun pikku haamutarinasi eivät vapauta ketään.
Pikku haamutarinoissani on piilomerkitys.
Gotiikan avulla esitän kriittisiä kysymyksiä naisten kokemuksista.
Ainakaan en ole täällä -
myymässä samaa henkilökohtaista tarinaa viimeiset kymmenen vuotta.
Pakenin laatikossa.
Olet katutaikuri.
Vau.
Olet koukussa kertomaan ihmisille, että pakenit laatikossa.
Ymmärrämme sen. Kaikki ymmärtävät.
Levitän sanaa orjuuden vaaroista.
Levität niin paljon,
ettei sillä keinolla voi enää paeta.
Nyt riittää!
Se on totta.
Pikkumaisuuden pitää loppua.
Meidän pitää nousta sen yläpuolelle.
Tekemässämme työssä ei ole kyse egosta.
Ei siitä, kuka saa eniten huomiota,
eniten rahaa tai pääsee etusivulle.
Emme taistele sen vuoksi.
-Taistelemmeko? -Emme.
Emme.
Työmme täällä on kaikkea sitä tärkeämpää.
Me vaadimme oikeutta olla olemassa.
Kyllä.
Kirjoituksemme.
Sanomalehtemme muuttaa maailmaa.
Se muuttaa tämän koko maan kohtalon.
Vaikka olemme tuntemattomia tänään, huomenna emme ole näkymättömiä.
-Hienoa. -Jep.
-Oletko sinä näkymätön? -En.
Oletko sinä?
-Kyllä, oletko sinä näkymätön? -En.
Pitää paikkansa.
Henry on oikeassa.
Meidän pitää juhlia, ei kinastella.
Aamen.
Selvä. Näin on.
Tilaajia on valtavasti.
Rahoitamme mielen, kehon ja hengen vallankumousta.
Tulevat sukupolvet saavat tätä paremman maailman,
koska me kapinoimme.
Otamme ohjat käsiimme.
Kyllä!
Teistä kaikista en tiedä, mutta...
Haluan tanssia.
Hitto. Varastitko sen?
Anna näyttää kuumalta.
Toin viuluni.
Totta hitossa.
Freddie jatkaa touhujaan.
Nopeampi tahti.
Emily tulee varmasti pian.
Ihan sama.
Missä hän voi olla?
Olemme odottaneet tätä suurta iltaa, ja hän vain katoaa.
Austin.
Oletko nähnyt Emilyä?
En tänään.
Kolusin keittiön. Siellä ei ole paljoa.
Missä juhlien kaunotar on?
-Katsokaa. Hra Bowles saapui. -Anteeksi myöhästyminen.
Missä hän on?
-Emily on ollut hukassa koko päivän. -Jep.
Hukassa? Juuri tänään?
Luulin, että hän liehuisi imemässä aplodeja.
Hei. Miten voit?
Kiva kopio. Teetitkö sen?
Kopio? Mitä tarkoitat?
Se on erinomainen jäljennös alkuperäisestä.
Tämä on alkuperäinen.
Eurooppalaisen mestarin työ.
Eikä ole.
Tunnen maalarin.
Sen huomaa ruohosta.
Siveltimenvedot eivät ole riittävän tarkkoja.
Maksoin paljon rahaa tästä.
Mistä ihmeestä te puhutte?
Maalauksesta.
Se on jäljennös.
Sitä väitettiin alkuperäiseksi.
Mitä väliä sillä on? Kunhan se näyttää hyvältä.
-Suo anteeksi. -Et voi lähteä.
-Pitää selvittää ajatuksia. -Meillä on vieraita.
Ei ole Emilyä, ja juhlien piti olla häntä varten.
Menen etsimään hänet.
Emily!
Mitä teet täällä? Tule.
Vau. Näetkö minut?
Oletko humalassa?
En tiedä. Oletko sinä?
Mikset tullut meille?
Kukaan ei kuitenkaan näe minua. Olen näkymätön.
Ilmiselvästi minä näen sinut.
Olet ensimmäinen, joka on nähnyt minut tänään.
Onko tämä outo psykologinen reaktio työsi julkaisulle?
Olen mitätön.
Et minulle.
Puhuuko tuo hemmo itselleen?
Joo, hän on pomoni.
Mikä häntä vaivaa?
Et edes tiedä, kuinka monta asiaa salaan.
Luitko runoni?
Tietenkin.
Olen tosi ylpeä sinusta.
Oletko?
Olen. Ihan totta.
Olen tällä hetkellä ainoastaan sinusta ylpeä.
Mikä hätänä?
Ei mikään. Usko vain minua.
Runosi ovat aitoja. Sinulla on jotain aitoa.
Jos minulla olisi sellaista,
olisin onnellinen.
-Hei, hra Dickinson. -Austin.
Tuolla on kyytini.
Ups.
-Mitä kuuluu, tyttö? -Hei.
Saanko esitellä suuren ja äskettäin kuolleen hra Edgar Allan Poen?
Niin, olen hän. Haluatko nimmarin?
Uskomatonta, että olet täällä.
Hän kuoli pari vuotta sitten.
Aivan. Olen Edgar Allan Poen haamu.
Kuolin salaperäisissä olosuhteissa. Brändin mukaan.
Ei, vaan joit itsesi hengiltä.
Hyvä on.
Tulit tapaamaan minua.
Ihanaa. Tapaan mielelläni faneja.
Nyökkää, kun sanon suosikkisi.
Korppi, Kielivä sydän, Annabel Lee.
Et nyökkää.
Usherin talon tuho, Tynnyrillinen Amontilladoa.
Olen lukenut vain Korpin.
Kuitti.
En tarkoita pahaa,
mutta meidänhän piti ajella etsimässä fanejani makaamaan kanssani.
Hän on enemmän minun fanini.
Kyllä.
Kauniin naisen kuolema -
on epäilemättä maailman runollisin aihe.
Ajatko minut Suelle?
Kuka Sue on? Antaako hän?
Paras ystäväni. Hän järjestää minulle juhlat.
Kirjallisuusjuhlat.
Juhlistamaan työtäni, koska minäkin olen kuuluisa kirjoittaja.
Oikeastiko? Kuka on kustantajasi? Wiley and Putnam?
Julkaisin juuri runon Springfield Republicanissa.
Sanoitko New York Tribunessa?
En. Springfield...
Hän kuuli kyllä.
Hän on vain töykeä.
Yksi runo lehdessä, ja luulet olevasi kuumaa kamaa.
Kaikella kunnioituksella -
en tiedä, kuka olet, ja on myöhäistä selvittää.
Rakas nuori nainen, et edes tiedä, mitä maine on.
Kyse ei ole vain yhdestä runosta.
-Niinkö? -Päätoimittaja julkaisee lisää.
-Sinut napattiin. -Mitä?
Maine on riippuvuus. Maistoit vähän ja olet koukussa.
Etsit jatkuvasti seuraavaa huippua.
Rikas tai köyhä. Tunnettu tai tuntematon.
Se ei koskaan riitä. Katso minua.
Olen hiton kuuluisa ja hiton kuollut.
Ajelen kaupungilla kuoleman vaunuissa -
etsimässä naista, joka saa minut pitämään itsestäni.
Aikojen loppuun asti.
Ei aikojen loppuun asti.
Jossain vaiheessa häivyt täältä.
Voitko lukea taas muistokirjoitukseni?
Voi luoja. Anna olla.
Hitto. Kaipaan serkkuani, lapsimorsiantani Virginiaa.
Hän olisi lukenut muistokirjoitukseni.
Maine...
on mehiläinen.
-Mitä? -Pidän tuosta.
Olen tosi kännissä.
Viedäänkö sinut?
Ei.
Ajellaan vähän pidempään. Haluan olla muodikkaasti myöhässä.
Pitääkö sinun olla jossain?
Ei milloinkaan.
Sue?
Missä olet?
Tuonne minä menen.
Minun sanani.
Sue.
Olit oikeassa kaikesta.
Haluan tulla nähdyksi.
Haluan, että näet minut.
Sue?
Ei hätää. Täällä ei ole ketään.
Tekstitys: Jari Vikström