Мамо!
Помогни ми.
Какво има, Остин?
Нека позная. Нямаш чисти чорапи.
Не. Много по-страшно е.
Организирам среща на випуска от колежа, а Сю е извън града.
Къде е?
Гостува у приятелка.
Коя приятелка?
Не знам!
Умът ми не го побира! Как свенливата Сю се сдоби с такъв приятелски кръг!
Мамо! Какво ще правя?
Ще дойдат всички, обещал съм обед или...
Поне нещо за хапване.
Милото ми момче. Спокойно.
Аз ще ти помогна.
Боже. Наистина ли?
Разбира се!
Така ми се искаше да се развихря в новата ви кухня.
Сърбят ме ръцете за лъскавата машинка за печива.
О, да.
Ще ви направя най-разкошното чаено парти.
Какво става?
Защо младежът е по чехли?
Синът ни е поканил приятели на чай. Ще му помогна.
Не може ли да се оправя сам?
Не. - Трябваш ни тук за вечеря.
Забрави ли за срещата на борда? - Каква среща?
Женен си за най-добрата домакиня на Нова Англия.
Мога да уредя две партита със затворени очи и с една ръка.
Няма нужда да се напрягаш.
Може Емили да помогне. - Боя се, че не.
От вчера се е заключила в стаята си, откакто излезе стихотворението.
Не се показва.
Сигурно преглъща срама си.
Снощи я видях.
Така ли? Къде?
Всъщност... Като се замисля, не съм я виждал.
Странна история.
Напоследък все такива ги забърква.
Да се крие като душевноболна на тавана!
Силно обезпокоително. Дано отшуми.
ДИКИНСЪН
ХАРЕСВА МИ ЛИЦЕТО НА АГОНИЯТА
Татко.
Каква среща на борда?
Среща на инвеститорите на "Спрингфийлд Репъбликан" и съдружници,
част от които сме и ние.
Инвестирал си парите ни във вестника му?
Именно. Остатъка от състоянието на Нюман.
Реших да инвестирам с Болс.
Ама, татко... - Признавам,
бях скептик, но той излезе с прелъстяващ аргумент.
Вестникарският бизнес ще расте.
Бъдещето е на печата.
Татко, не разбирам.
Все пак...
Как може да финансираш човека, издал стихотворението на Емили?
Мислех, че си категорично против.
А той смята да издаде още от тях.
Времената се менят, нали?
А и ако бях вдигнал шум,
това би усложнило нещата около инвестирането.
Разбирам. Всичко е за парите, нали?
Ясно.
Толкова ти били принципите.
Не смей да ми говориш така.
Трябваше първо да го обсъдиш с мен.
Да го обсъдя с теб ли?
Да! В този бизнес съм ти партньор.
А продължаваш да решаваш еднолично и да се държиш с мен като с дете.
Та ти си дете, мило момче. Виж се!
Почти обед е, а още си по халат.
Нямах време да се облека.
От "тревога" как ще мине партито с приятели!
И това е само част от живота ти, над която явно нямаш власт.
Смятах, че ме направи партньор, защото цениш мнението ми.
Направих те партньор, защото си мой син.
На семейството би се отразило зле, ако бях постъпил иначе.
И това няма никаква връзка с мнението ти.
А съвсем никаква - с инвестициите ми.
Добре. За твое сведение и аз инвестирах в някои неща,
които да спомогнат за един по-добър свят.
Например? Фалшивата картина?
Или си мислеше, че няма да разбера?
Като си помисля за всичко, което ти дадох,
за всички възможности, поднесени на тепсия.
Какво направи с всичко това? Какво постигна?
Нищо!
Провал след провал.
Аз... - Разправяй каквото щеш за Емили,
но тя поне има проклетите си стихове.
Влез!
Добро утро, Дикинсън.
В неудобно време ли идвам?
Не, тъкмо информирах Остин за вълнуващото ни начинание.
Най-новият член на борда.
Най-изтъкнатите лидери на водещия ежедневник на Нова Англия.
Заедно ще променим света.
Като не се променя сам...
Няма да повярваш, Еди. Нещо против обръщението?
Ето телеграма от г-н Грийли от Ню Йорк.
От Вирджиния идват главоломни новини.
Какви? Какво е станало?
Онзи луд Джон Браун, аболюционистът, опитал да превземе Харпърс Фери.
Джон Браун! Кръвожадният тип с ножа, същият, който разбуни Канзас?
Да, точно той.
Смята се за нещо като библейски пророк.
Каква физиономия! И онази коса! Как да не се прочуе!
Обстойно отразяваме дейността му. - Кажи какво е станало.
Оказва се че е сформирал войска от кол и въже
и щурмувал арсенала в Харпърс Фери.
Чух, че целта била да подпали бунт на робите на юг.
Мили боже, това е лудост!
И успял ли е?
Не, разбира се. Страшна каша. Избили повечето му хора.
Останалите, заедно с Браун, скоро ще са в затвора.
Ще го осъдят за държавна измяна.
Като нищо ще се стигне до Гражданска война.
Не е възможно! Ще надделее здравият разум.
Все по-трудно ще е.
Страната е като кутия с барут и това може да е искрата.
Боже, бедствие!
Прав си, Еди, това е бедствие. Но може да извлечем полза.
Това пък какво ще рече?
По време на война вестникът се продава като топъл хляб.
Ето, и сега слуховете се носят. Ще станат ясни сподвижниците му.
Дори нарочно не би допуснал толкова грешки.
Ще проследят съратниците му, всеки, дарил пари.
Лъснат ли фактите, ще продаваме хилядни тиражи.
Ще благославяме провала му.
Не се е провалил онзи, който брани убежденията си.
Довиждане.
Няма ли да присъстваш на срещата? - Не, имам по-важни задачи.
Няма да се чудя как да спечеля от война!
Да, прави чаено парти.
Къде е Емили?
Горе в стаята си.
Хенри! Добре че си в безопасност!
Не съм.
Мислех, че ще има въстание. И че това е началото на един нов свят.
Преди да се оправят, нещата трябва да се влошат.
Страната първо трябва да бъде разрушена, преди да бъде изцелена.
Не може ли да направим нещо?
Аз правя каквото трябва.
Напускам. Заедно със семейството си.
Бети е права - изложих на риск детето си.
Ако ни проследят, кой знае какво ще ни сторят!
Къде ще отидете?
Не мога да ти разкрия.
Довиждане...
Господин Дикинсън.
Остин.
Ще се видим ли отново?
Малко вероятно е.
Много мило, че дойде чак дотук.
Моля ти се, дреболия. Толкова време мина!
Не беше редно, нали?
Да виждам често Сам, но не и теб.
Повечето хора виждат него.
Той обича да е сред хора.
Аз предпочитам дома.
Разбира се, знам.
Но ми липсваше!
Така ли?
Бяхме най-добри приятелки.
Помниш ли онова лято?
Нетърпимо горещото лято в Женева.
Всеки ден ходехме да плуваме в езерото.
Да, същото лято почина татко.
Тогава ли беше?
Мислех, че на другата година. Когато почина моят.
Не, твоят баща почина година след моя.
Боже.
Какво щастливо детство имахме!
Да, беше трудно.
Сам, хванах те!
Макар че...
Гледано от днешна дата, онова бе най-безметежното време.
Така ли?
Сега много ли е тежко?
Нали знаеш...
Бракът, децата... Никак не е лесно.
Сам-младши е като баща си.
Така ли?
В какъв смисъл?
Прекалено е енергичен.
С Остин още ли нямате деца?
Сигурно това е облекчение. Донякъде.
Предвид светската ти активност.
Много е интересно да чета за салоните ти.
Домът ти явно е много шикозен.
"Евъргрийнс".
Превърна се в своеобразно средище. - Така е.
Разбира се, Сам има водеща роля.
Пише чудесни отзиви.
Много е щедър.
Точно така.
Обаче познавам Сам и съм сигурна, че получава нещо в замяна.
В замяна ли?
Да.
Вероятно е привлечен от някоя дама в Амхърст.
Аз...
Но за момента се радвам, че с влиянието си ти е от полза.
Винаги съм те обичала.
Ти си ми скъпа приятелка.
Напихме се и отидохме с шейна до Нортхамптън и обратно.
После Шип припадна мъртво пиян.
Най-якият ден в живота ми, а не го помня.
Колежът над всичко! Да живее Амхърст!
Животът бе игра.
Господа, чаят е сервиран.
Знам, че Джордж го обича със сметана и захар.
Шип, разбира се, без сметана, с много мед.
Арчибалд - с капка мляко, неподсладен.
Силвестър пък - с щипка захар, без мляко.
Моят Остин го обича черен като нощ.
Тошиаки обича зелен чай - напомня му за дома.
Всъщност този месец се пречиствам от кофеин.
Бих искал топла вода с лимон.
Погледнете какво съм ви сипала. Мисля, че ще останете доволен.
Топла вода с лимон!
Как отгатнахте?
Нека донеса кифличките.
Остин!
Страхотно е, че ни събра.
Не помня откога не сме били заедно. Дори Шип е тук.
Шипли е наемател у нашите.
Да, но вчера се изнесох.
После обаче разбрах за срещата и ето ме.
Сгоден е за Лавиния.
Моля? - Шегуваш се.
Не. - Честито.
Годежът е развален.
Не ми върви с жените.
Радвам се, че се събрахме.
Липсвате ми!
Всички са тук.
Не, не са всички. Фрейзар го няма.
Фрейзар ли?
Фрейзар Стърнс ще дойде?
Не е ли в Уест Пойнт? - Да.
Но е в отпуск, засякохме се в операта.
Опера! - Да, поканих го.
Точно срещата ни ме подсети да организирам това събиране.
Той е пич. - Нямам търпение да го видя.
Страхотно е да се съберем отново.
Да. Задава се война. Поне сме заедно.
Братле, как съсипа настроението.
За положението в Харпърс Фери ли говориш?
Да. Джон Браун.
Той е ужасен.
Цялата му шайка иска само да опустоши всичко.
Може би с право!
Но дори да не е така, късно е да ги спрем.
Дикинсън, голям си паникьор.
Обществото не иска война. Така и ще бъде.
Така е. А в добавка...
Да, зарекох се да не правя прогнози, но се обзалагам, че всичко ще е наред.
Може би. Но ако не е?
Ако нещата не се оправят? Ако преди да се оправят, трябва да се влошат?
Момчета, това е луда идея.
Да го правим всяка седмица. Да се събираме и политиканстваме.
Да се забавляваме, но и да обсъждаме обстановката.
А може би някой да записва това?
Да се запише, нещо такова.
После можем да го разпространим.
Може да го рекламираме.
Да речем, на престилки.
Сини престилки.
Току-що изпечени кифлички, още парят.
Не разбирате ли? Ако има война, ще трябва да се бием.
Не на игра, не с оловните войничета от детството.
Хиляди хора - от плът и кръв, ще умрат.
Хора като нас.
Поколението ни ще е на предните линии.
Както каза Линкълн на Конвенцията:
"Разделен ли е домът, разпада се."
Глупости.
Мамо?
Щом аз мога да обслужа две чаени партита на ниво,
значи ние, американците, можем да опазим страната си.
Интересно,
как смяташ да отразиш събитията в Харпърс Фери?
С възхита от духа на Браун, не и от действията му.
Не бива да напъдим аболюционистите, не бива и да отблъснем другите -
умерените лидери на Юга.
С такава стратегия вестникът ни ще стане един от най...
Спокойно, ще го оправя.
Питам се още колко време ще имаме държава.
Може да се разпадне на две.
Ако стане така, трябва да имаме хора и в двете.
Тази шумотевица цели само да вдигне тиражите.
Трябват ни запалени читатели - много и за дълго време.
Икономика на вниманието.
Майко, би ли затворила на излизане? Обсъждаме държавнически дела.
Да, Едуард.
А по мое мнение...
Може би няма да има войни, ако мъжете са по-възпитани.
Г-н Шипли.
Здравейте. - Госпожо.
Кифличките са разкошни.
Благодаря за думите ви.
Днес се убих от работа.
Организирах две безупречни партита.
Но никой не забеляза.
Как така? Аз забелязах.
Вие сте съвършената домакиня. Откровено.
Въплъщение на самия идеал.
Наистина сте много мил. Благодаря. - Искам съпруга точно като вас!
Затова идвам, да се сдобря с Лавиния.
Очаква се дъщерята да прилича на майката.
Мислех, че годежът е отменен.
Ако се задава гражданска война, искам, докато се бия, някой да ме обича.
Благодаря, г-н Шипли.
Лавиния, трябва да поговорим.
Научи се да чукаш!
Страната е на прага на война. Не искам помежду ни да има конфликти.
За какво говориш? - Трябва да изгладим нещата.
Ти си идеалната за мен. Знам го.
Да се оженим!
Ние скъсахме, защото отказваш да ме приемеш каквато съм.
Ту съм прекалено сексуална, ту - прекомерно интелектуална.
Няма да обикнеш истинската мен. - Ще! Искам да кажа, обичам те!
Как да ти го докажа?
Как да те уверя, че каквото и да направиш, няма да ме отвърне от теб?
Сещам се нещо.
Опитай камшика ми.
Какво?
Какво е това?
Чух, че си боледувала. Съжалявам.
По-добре ли си?
Болна ли?
Разбирам. Сам така говори пред всички.
Значи не си била болна? - Не и физически.
Какво има?
Виж...
Тази година щяхме да си имаме момиченце.
Обаче...
Детето почина.
В мен.
Господи, Мери.
Много съжалявам.
Аз... Просто...
Изгубих го.
Нещо такова...
Нещо подобно се случи и с мен.
Много съжалявам.
Опитвах се...
Опитвах се да изтласкам болката, да я махна.
Няма нужда да я махаш.
Нормално е да я изпитваш.
Сигурно е Фрейзар.
Фрейзар Стърнс.
Нямах търпение да го видя!
Фрей...
Емили! Ти си била.
Очакваше ли някого? - Да, но се радвам да те видя.
Заповядай.
Дай да взема това.
Всичко наред ли е?
Не знам.
Поканил съм неколцина души.
Ще влезеш ли?
Да.
Затова дойдох.
Имам нужда да съм сред хора.
Добре.
А може би не. Не съм сигурен, някак...
Емили. - Здрасти, Джордж.
Помните сестра ми Емили.
Какво кроите?
Нали знаеш... Бистрим политиката.
Толкова шантав ден!
Не и колкото лудницата тук.
Все едно ми се пръска мозъкът, сякаш ще се сцепи.
Случвало ли ви се е?
Тази седмица не.
Правете се, че ме няма. Ще седна до камината.
Дали да не спрем да обсъждаме политиката?
Не искам да прекарам деня, представяйки си как приятелите ми умират на война.
Човек един ще умре утре.
Ослушвай се за птицата в полето.
Музиката й движи брадвата, лъснала над главата му.
Ще отворя.
Забавна е.
Здравейте. Вие сте Емили.
Ти си... Никой.
Не, аз...
Фрейзар! Хей!
Ето те и теб.
Дойде!
Емили, това е Фрейзар Стърнс, приятел от колежа.
Нали го помниш? - Виждали сме се по купоните ти.
Това е Никой. Той е Никой.
Ти си... Ти си Никой.
Емили, не бъди невъзпитана.
Сестра ми е по-особена, не се засягай. - Няма нищо, помня.
Боже.
Ще умреш.
Престани, Емили.
Не, той ще умре. Видях го!
Не помниш ли? Полето?
Експлозията, битката, куршумът... Блъсва се в теб като птица.
Това леко минава границата.
Трябва да бягаш, да се спасиш!
Върви си... - Емили, стига.
Другите са в гостната.
Налей си чай, аз ще гледам да овладея сестра си.
Добре, благодаря.
Емили.
Господи. Сю!
Сю. Истинско е. Всичко е истинско.
Емили, какво беше това? Не се дръж така с хората.
Надявах се да е някаква лудост, но всичко, което видях вчера,
всичко, което преживях... - Какво говориш?
Остин, трябва да ти кажа нещо. Нещо ужасно.
Какво?
Сю ти е изневерила със Сам.
Видях ги тук.
Много съжалявам.
Чу ли какво ти казах?
Сю ти е изневерила. - Знам.
Така ли?
Да.
Вече от седмици.
Браво.
В такъв случай, знаеш всичко.
Знаеш за Сам. Знаеш и за бебето.
Какво бебе?
Емили?
Какво бебе?
Не мога да ти кажа.
Напротив.
Току-що го каза.
Емили, какво бебе?
Вашето със Сю.
Сю е имала дете?
Не, не. Не е имала.
Кога?
На сватбата. Беше бременна, но пометна.
Съжалявам, Остин. Много съжалявам. Не биваше да казвам нищо.
Моля те, кажи нещо.
Остин.
Кажи нещо, Остин.
Боже!
Татко бе прав.
Пълен провал съм. Не става нищо от мен.
Само посмешище. - Не е вярно.
Да, вярно е!
Да.
Не разбираш.
Не успявам в нищо.
С каквото и да се захвана, съсипвам го.
А така се старая да правя нещо смислено.
Мъча се да намеря...
Нещо, за което Сю да ме обича.
Но каквото и да правя, няма значение.
Аз съм кръгла нула. Смешник.
Въздухар.
А в мен има дупка, която нищо не може да запълни.
Харесва ми лицето на агонията и знам, че е правдиво.
Да инсценираш гърч? Не става.
Изиграна мъка? Няма такава.
Оцъклени очи - това е смърт.
Не ще я изиграеш.
По челото избила пот.
Издава тя неистови страдания.
Остин.
Не си нищожество, нито смешник.
Ти си най-искреният човек, когото познавам.
Изпълнен си с любов, имаш да раздаваш много!
Никой от нас не би оцелял без нея.
Най-малко аз.
Наистина ли го мислиш?
Не говоря ли каквото мисля?
Извинявай за одеве.
Не исках да те уплаша. - Няма нищо.
Обучавам се за войник. Трябва да съм корав.
Впрочем, стихотворението ти ми хареса.
Какво?
Стихотворението.
Във вестника.
Да, вярно. Благодаря.
Намирам го за красиво.
Имаш ли още?
Бих искал да ги прочета.
Имах още.
Дадох ги на редактора си.
Груба грешка.
Защо, не искаш ли да ги публикува?
Част от мен иска.
Искаше.
Но друга част е сигурна, че славата не ми носи добро.
Дори мисля, че е много опасна.
И защо така?
Как да го обясня...
Да беше моя славата, не щях да мога аз да й избягам.
В такъв случай си вземи стиховете.
Превод Албена Христофорова