Mama!
Man reikia tavo pagalbos.
Ostinai, kas nutiko?
Tik nesakyk. Neberandi švarių kojinių?
Ne, kur kas blogiau.
Rengiu savo koledžo draugų susitikimą, o Siu išvyko.
Kur gi?
Aplankyti draugės.
Kokios draugės?
Nežinau.
Žinai, niekaip negaliu suprasti,
kaip tokia drovi mažytė Siu įsigijo tiek daug draugų?
Mama! Ką man daryti?
Ateis draugai, aš jiems pažadėjau priešpiečius
ar bent užkandžius.
Brangus mano berniuk. Būk ramus.
Aš tau padėsiu.
Dieve mano. Tikrai?
Žinoma.
Seniai nekantrauju pašmirinėti toje naujoje tavo virtuvėje.
Nagai niežti, kaip noriu išbandyti tą naują pyragų pjaustyklę.
O, taip.
Surengsiu jums geriausią arbatėlę, kokios nė vienas neregėjote.
Apie ką jūs čia?
Kodėl šis vaikinas čia su šlepetėmis?
Mūsų sūnus rengia arbatėlę savo draugams, o aš jam padėsiu.
Ar jis pats negali tuo pasirūpinti?
- Ne. - Mes čia irgi gersime arbatą.
Pamiršai mūsų tarybos susirinkimą?
Kokį tarybos susirinkimą?
Edvardai, tu vis pamiršti, jog vedei geriausią šeimininkę Naujojoje Anglijoje.
Galiu užsimerkusi surengti dvi arbatėles vienu metu surištomis rankomis.
To gal neprireiks.
Gal Emilė gali padėti?
Bijau, negali.
Užsirakinusi savo kambaryje nuo vakar.
Po to, kai išspausdino jos eilėraštį,
niekas jos taip ir nematė.
Įsivaizduoju, jai baisiai gėda.
Aš mačiau ją vakar.
Tikrai? Kur?
Žinote, gerai pagalvojus, nemačiau.
Labai keistas įvykis.
Taip elgtis ji ėmė vis dažniau.
Lyg kokia beprotė, tūnanti mansardoje.
Man neramu dėl jos. Tikiuosi, tai praeis.
Man Patinka Agonijos Veidas
Tėti.
Koks čia dar tarybos susirinkimas?
„The Springfield Republican“ investuotojų bei partnerių,
kuriais mes tapome, susirinkimas.
Pala, tu sukišai mūsų pinigus į to žmogaus laikraštį?
Taip, teisingai. Tai, kas liko iš Niumano turto.
Nusprendžiau investuoti į pono Boulso laikraštį.
- Bet, tėti, jis... - Turiu pripažinti,
jog iš pradžių buvau skeptiškai nusiteikęs, bet jis mane įtikino.
Laikraščių verslas tik plėsis.
Spausdintinė žurnalistika - mūsų ateitis.
Bet, tėve, aš nesuprantu.
Tiksliau,
kaip galėjai duoti pinigų žmogui, kuris spausdino Emilės eilėraštį?
Juk kategoriškai nepritarei tam.
Juk žinai, kad jis ketina spausdinti daugiau jos eilių?
Laikai keičiasi, tiesa?
Be to, jei būčiau dėl to purkštavęs,
gal tai būtų sutrukdę investuoti.
Aišku. Vadinasi, svarbiausia - pinigai?
Supratau.
Tiek tų tavo principų.
Nedrįsk su manimi taip kalbėti.
Tau derėjo pasitarti su manimi prieš priimant šį sprendimą.
Su tavimi?
Taip.
Aš - juk tavo verslo partneris.
Tačiau sprendimus tu priimi nesitardamas su manimi!
Lyg būčiau koks vaikas.
Mano brangus berniuk, tu ir esi vaikas. Dievulėliau, pažvelk į save.
Jau beveik vidurdienis, o tu dar su chalatu.
Buvau užsiėmęs, neturėjau laiko persirengti.
Užsiėmęs arbatėlės su draugais rengimo reikalais.
Tai - tik vienas iš daugelio tavo gyvenimo aspektų, kurių, regis, visai nevaldai.
Maniau, padarei mane savo firmos partneriu, nes vertini mano nuomonę.
Padariau tave savo firmos partneriu, nes esi mano sūnus.
Antraip būtų nukentėjęs mūsų šeimos vardas.
Tavo nuomonės čia niekuo dėtos.
Bent jau investavimo klausimais.
Gerai, bet, žinok, aš irgi investavau į kai ką.
Į gerus dalykus. Į tai, kas padarys pasaulį geresniu.
Ir kokius gi? Į padirbtus paveikslus?
Manei, aš nesužinosiu?
Tik pagalvok, kiek aš tau daviau.
Kiek galimybių atnešiau tau ant lėkštelės,
o ką tu su visu tuo padarei? Ką pasiekei?
Nieko.
Tik viena nesėkmė po kitos.
- Aš... - Sakyk, ką nori apie Emilę,
bet ji bent jau rašo savo sumautas eiles.
Užeikite.
Labas rytas, Dikinsonai.
Ar ne laiku atėjau?
Ne. Kaip tik pasakojau Ostinui apie jaudinančias mūsų bendro verslo naujienas.
Taip. Naujausi mūsų tarybos nariai.
Garbingi didžiausio Naujosios Anglijos laikraščio vadai.
Mes kartu pakeisim pasaulį.
Jei jis pats greičiau nepasikeis.
Štai. Jūs nepatikėsite, Edi.
Galiu vadinti jus Edžiu?
Čia - pono Grylio telegrama iš Niujorko.
Beprotiškos naujienos iš Virdžinijos.
Kokios naujienos? Kas ten nutiko?
Tas beprotis Džonas Braunas, abolicionistas?
Bandė užgrobti Harpers Ferio arsenalą.
Džonas Braunas. Tas kraujo ištroškęs žmogus su ilgu peiliu,
sukėlęs triukšmą Kanzase?
Taip, būtent.
Jis įtikėjo, jog yra kažkoks biblijinis pranašas.
Tas veidas, beprotiška šukuosena. Jis turi viską, ko reikia įžymybei.
Mes gana išsamiai rašėme apie jį savo laikraštyje.
Tiesiog sakyk, kas ten nutiko.
Pasirodo, jis sušaukė šiokią tokią kariauną
ir bandė užgrobti Harpers Feryje esantį federalinį arsenalą.
Man sakė, kad jis ketino surengti didelį vergų sukilimą Pietuose.
O, Dieve, juk tai - beprotystė.
Ar jam pavyko?
Žinoma, kad ne. Apsišiko visiškai.
Daugelis jo vyrų buvo nudėti.
Likusieji, įskaitant patį Brauną, bus greit sulaikyti.
Brauną pakars už valstybės išdavimą, ir nenustebčiau,
jei tai sukels net pilietinį karą.
Ne, to nebus. Nebus.
Blaivus protas paims viršų.
Tai netruks amžinai.
Mūsų šalis - it degtukų dėžutė, o tai gali įžiebt liepsną.
Dieve, kokia tragedija.
Edi, tu teisus. Tai - tragedija.
Bet mums ji gali atnešti naudos.
Ką, po galais, tai reiškia?
Karas neša pelną laikraščiams, mano drauge.
Karas neša pelną laikraščiams.
Jau dabar gandai sklinda.
Greit paaiškės visi Brauno bendrininkai.
Tas žmogus darė vieną klaidą po kitos.
Bus susekti visi jo bendrai, visi, kas jį finansavo,
ir, faktams paaiškėjus, mes parduosim šimtus laikraščių.
Noriu pasakyt, ačiū Dievui, kad tas tipas buvo absoliutus nevykėlis.
Tas, kuris stoja už tai, kuo tiki, nėra nevykėlis.
Viso gero.
Nedalyvausi susirinkime?
Ne. Turiu svarbesnių reikalų,
nei sėdėti ir taukšti apie pelną iš karo.
Taip, jis rengia arbatėlę.
Kur Emilė?
Savo kambaryje.
Henri. Ačiū Dievui, tu - saugus.
Aš nesu saugus.
Maniau, žmonės sukils.
Maniau, kad tai - naujo pasaulio pradžia.
Padėtis turi pablogėti prieš pagerėjant.
Ši šalis turi būti sunaikinta, o po to - prikelta.
Ar mes galime ką nors padaryti?
Aš darau tai, ką privalau.
Išeinu.
Su savo šeima.
Betė buvo teisi. Rizikavau dukters gyvybe.
O jei mus suras, vienas Dievas težino, ką padarys.
Bet
kur jūs eisit?
Negaliu jums to pasakyti.
Likite sveiki,
pone Dikinsonai.
Ostinai.
Ar mes dar pasimatysime?
Nemanau.
Labai malonu, kad atvažiavai iš taip toli.
Mere, tai - niekis.
Per ilgai nesimatėme.
Kažkaip negerai, supranti?
Taip dažnai matyti Semą ir nematyti tavęs.
Daugelis su Semu matosi dažniau.
Jam patinka sukiotis tarp žmonių.
Man labiau patinka būt namie.
Žinoma. Aš žinau.
Bet aš tavęs taip pasiilgau, Mere.
Tikrai?
Juk kažkada buvai geriausia mano draugė.
Ar pameni tą vasarą?
Tą nepaprastai karštą vasarą Ženevoje,
kai mudvi kasdien maudydavomės ežere?
Taip, tą vasarą mirė mano tėvas.
Tą vasarą?
Aš maniau, kad jis mirė po metų.
Tą pačią vasarą, kai mirė mano tėvas.
Ne, tavo tėvas mirė praėjus metams po mano tėvo mirties.
Dieve.
Na ir laiminga buvo mūsų vaikystė.
Taip, buvo sunku.
Suradau tave, Semai!
Nors,
žvelgiant atgal, atrodo, jog tai buvo lengviausi metai mano gyvenime.
Tikrai?
Ar tau sunku?
Supranti,
santuoka, vaikai reikalauja daug jėgų.
Semas jaunesnysis - kaip ir tėvas.
Tikrai?
Kuria prasme?
Itin energingas.
Judu su Ostinu vis dar neturite vaikų?
Spėju, taip kur kas lengviau,
ypač kai tavo socialinis gyvenimas - toks aktyvus.
Labai įdomu skaityti apie tavo rengiamus vakarėlius.
Tavo namai, regis, itin elegantiški.
Evergrynsas.
Jis tapo pasaulio centru.
Taip.
Semas jame labai aktyviai dalyvauja
ir labai maloniai tai aprašo.
Jis - labai kilnus.
Išties.
Pažįstu Semą, jis tai daro ne už dyką.
Ne už dyką?
Taip.
Neabejoju, kad jam į akį krito kokia dama iš Amhersto.
Aš...
Tačiau man labai džiugu, kad savo įtaka jis padeda tau.
Aš visada tave labai mylėjau, Siuze.
Buvai man brangi draugė.
Prisigėrę rogėmis nusliuogėme iki Nortamptono ir atgal. Ei!
-Tada Šipas nulūžo kieme. - Taip. Buvo.
Ta diena buvo geriausia mano gyvenime, o aš jos neprisimenu.
Koledžas valdė. Tegyvuoja Amherstas!
Linksmai tada gyvenome.
Ponai, jūsų arbata.
Taigi, žinau, kad Džordžas mėgsta su daug grietinėlės ir daug cukraus.
Šiplis, žinoma, geria ją be grietinėlės, bet su medumi.
Arčibaldas - su trupučiu pieno, be cukraus.
Silvesteris - su cukrumi, be pieno.
Mano Ostinas geria juodą it naktį arbatą.
O Tošijakis geria žalią arbatą, nes ji primena jam gimtinę.
Po teisybei, ponia Di, šį mėnesį nevartoju kofeino.
Todėl gersiu karštą vandenį su citrina.
Pažvelkite į puodelį, pone Tošijaki.
Spėju, jums patiks.
Vanduo su citrina.
Iš kur žinojote?
Tuoj atnešiu bandelių.
Ei, Ostinai?
Kaip smagu, kad sukvietei mus.
Jau nepamenu, kada visi kartu buvome susirinkę.
Net Šiplis čia.
Taip. Šiplis nuomojosi kambarį mano tėvų name.
Taip, nors vakar išsikrausčiau.
Bet, išgirdęs, kad rinksis mūsų šutvė, grįžau.
Šipas susižadėjęs su Lavinja.
- Ką? - Ką? Juokauji?
- Ne. - Sveikinu!
Sužadėtuvės atšauktos.
Nesiseka man su moterimis.
Džiaugiuosi, kad visi susirinkome.
Pasiilgau jūsų, bičiuliai.
Ir visi susirinko.
Ne. Ne visi. Laukiame Freizaro.
Pala, Freizaro?
- Freizaras Sternsas ateis? - Taip.
- Maniau, jis - Vest Pointe. - Taip ir yra.
Bet jį išleido atostogų, ir mes netyčia susitikome operoje.
- Operoje! - Taip, aš jį ir pakviečiau.
Būtent susitikimas su juo paskatino mane surengti mūsų susitikimą.
- Freizaras - puikus žmogus. - Nekantrauju jį pamatyti.
Dieve, kaip gerai, kad mūsų šutvė vėl kartu, tiesa?
Taip.
Jei bus karas, mes bent jau turėsime vienas kitą.
Brolau. Sugadinai nuotaiką, brolau.
Ar kalbi apie tą įvykį Harpers Feryje?
Taip. Apie Džoną Brauną.
Džonas Braunas - tikras niekšas.
Visa ta Brauno gauja tenori viską sudeginti.
Manau, jie teisūs.
O jei ir klysta, per vėlu juos stabdyti.
Dikinsonai, tu - tikras myžnius.
Apklausos rodo, kad niekas karo nenori, o apklausos niekad neklysta.
Taip. Ir norėčiau pridurti,
nors ir sakiau, kad pasitraukiau iš prognozių verslo,
bet galiu lažintis, kad viskas bus gerai.
Galbūt. O kas, jei ne?
Kas, jei padėtis nebepasitaisys?
Ir kas, jei ji turi pablogėti tam, kad paskui pagerėtų?
Bičiuliai, šovė beprotiška mintis.
- Gal darykime tai kas savaitę? - Ką „tai“?
Susitikime ir kalbėkime apie politiką.
Bičiuliaukimės ir dar analizuokime padėtį ir panašiai.
O dar jei kas nors visa tai užrašytų?
Aprašytume tai ar ką,
o kiti žmonės galėtų kaip ir įsijungti.
Galime net skelbti reklamą...
Prijuosčių.
Mėlynų prijuosčių.
Šviežios šiltos bandelės su džemu.
Negi nesuprantate, jei bus karas, turėsime eiti kariauti?
Ir čia jums nebus kaip vaikystės žaidimai su žaisliniais kareivėliais.
Žus tūkstančiai žmonių, tikrų žmonių.
Tokių kaip mes.
Ir mūsų kartai teks kautis fronto linijose.
Kaip Abrahamas Linkolnas konvencijoje pasakė:
„Suskilęs namas nestovės.“
Nesąmonė.
Mama?
Jei aš randu būdą, kaip vienu metu surengti dvi tobulas arbatėles,
mes, amerikiečiai, rasime būdą išsaugoti savo šalį.
Žinote, man smalsu,
kaip ketinate nušviesti viską, kas nutiko Harpers Feryje?
Akcentuosime Džono Brauno dvasią, o ne jo veiksmus.
Matote, mums teks nenubaidyti abolicionistų
ir tuo pat metu išlaikyti mūsų nuosaikiąją ir, kai kuriais atvejais,
Pietus palaikančią auditoriją.
Su tokia strategija „The Republican“ netrukus taps vienu stambiausių...
Nesijaudinkite. Aš tuoj.
Nežinia, ar dar ilgai ši šalis egzistuos.
Netrukus ji gali skilti į dvi šalis.
Šiuo atveju, mums reikia užimti vietą abiejose.
Esant tokiam informacijos bumui, svarbiausia - akys.
Turime kuo ilgesniam laikui priklijuoti prie mūsų puslapių kuo daugiau akių.
Tai - dėmesio ekonomika.
Uždaryk po savęs duris, motin.
Čia vyksta valstybės reikalų aptarimas.
Taip, Edvardai.
Mano nuomone...
Gal karų nebūtų, jei vyrai būtų mandagesni.
Pone Šipli.
- Sveiki. - Sveiki, ponia Di.
Bandelės buvo nerealios.
Dėkoju jums.
Šiandien tiek daug dirbau.
Surengiau dvi nepriekaištingas arbatėles,
bet niekas nė nepastebėjo.
Na jau.
Juokaujate? Aš pastebėjau.
Jūs - namų deivė, ponia Di.
Rimtai.
Jūs - ideali moteris.
Išties malonūs žodžiai.
- Ačiū. - Aš noriu tokios žmonos, kaip jūs.
Todėl atėjau čia, nes noriu susitaikyti su Lavinja.
Kas gali būti labiau panaši į motiną, nei jos duktė?
Maniau, jūsų sužadėtuvės nutrauktos?
Klausykite. Artėja pilietinis karas, ir, jei kariausiu, noriu būti mylimas.
Ačiū, pone Šipli.
Lavinja? Mums reikia pakalbėti.
Šipai, tau reikia belstis.
Šalis - ant karo slenksčio,
ir aš nenoriu, kad tarp mūsų liktų nesutarimų.
Apie ką tu kalbi?
Mums reikia išsiaiškinti, Vine.
Esi man tobula žmona, aš tai žinau.
Susituokime.
Šipai, mes išsiskyrėme, nes nepriėmei manęs tokios, kokia esu.
Vieną minutę aš tau per seksuali, kitą - per intelektuali.
Tu niekada nemylėsi tikros Lavinjos.
Mylėsiu. Tiksliau, myliu. Myliu, Vine.
Kaip man tau įrodyti?
Kaip man tau parodyti, jog niekas manęs nenubaidys?
Žinau vieną būdą.
Paragauk mano rimbo.
Ką?
Kas čia dabar?
Taip.
Girdėjau, kad sirgai. Labai apgailestauju.
Ar geriau jautiesi?
Sirgau?
Suprantu. Taip Semas visiems sakė.
O tu nesirgai?
Ne fiziškai, ne.
Tai...
Kuo tada?
Supranti...
Šiais metais turėjome susilaukti mergytės.
Bet
ji mirė.
Manyje.
Dieve, Mere.
Man labai gaila.
Aš tiesiog...
Ją praradau.
Kažkas panašaus...
Kažkas panašaus nutiko ir man.
Man labai gaila.
Ir aš vis stengiuosi...
Aš vis stengiuosi nustumti šį skausmą.
Jo nereikia stumti.
Jį jausti - normalu.
Turbūt Freizaras.
Freizaras Sternsas.
- Nekantrauju jį pamatyti. - Mes pasirengę.
Frei...
Emile. Čia tu.
Ar laukei kažko kito?
Taip, bet vis tiek smagu tave matyti.
- Užeik. - Ačiū.
Duok, pakabinsiu.
Ar tau viskas gerai?
Nežinau.
Mes su draugais geriame arbatą.
Prisijungsi?
Taip.
Tam ir atėjau čia.
Man reikia pabūti tarp žmonių.
Gerai.
Gal ir ne. Aš abejoju. Tiesiog...
- Emile. - Sveikas, Džordžai.
Prisimenate mano seserį Emilę?
Ką veikiate?
Žinai.
Kalbame apie naujienas.
Beprotiška diena.
Ne tokia beprotiška, kaip tas šūdas, kuris malasi čia.
Dieve, mano galva, regis, skilo, ir mano smegenys pasidalijo.
Ar jums tai būna?
Šią savaitę - ne.
Nekreipkite į mane dėmesio.
Aš tik paspoksosiu į ugnį.
Gal liaukimės kalbėję apie politiką.
Rimtai, nenoriu praleisti savo pramogai skirtą popietę
įsivaizduodamas, kaip mano draugai žūsta kare.
Vyras - kuris mirs - rytoj -
Gaudo pievų paukščio balsą -
Nes jo čiulbėjimas gožia kirvį Atpokšintį jo galvos
Atidarysiu.
Ji - linksma.
Sveiki. Emilė, tiesa?
Tu... Niekas.
Ne. Aš...
Freizarai! Labas!
Pagaliau.
Atėjai.
Emile, čia - Freizaras Sternsas, mano senas koledžo draugas.
- Pameni jį, tiesa? - Taip.
Manau, buvome susitikę jūsų vakarėlių metu.
Juk čia - Niekas. Jis - Niekas.
Tu - Niekas.
Emile, nebūk grubi.
Mano sesuo kartais elgiasi keistokai. Neįsižeisk.
Ne. Nieko tokio. Aš pamenu.
O Dieve.
Tu žūsi.
Emile, liaukis.
Ne, Ostinai. Jis žus. Aš tai mačiau!
Nepameni? Karo laukas?
Sprogimas, mūšis, kulka. Ji pakerta tave kaip paukštį.
Gal šiek tiek įtempta.
Tau reikia iš ten bėgti. Gelbėkis!
- Išeik... - Emile! Emile, pakaks.
Klausyk, vyrukai - svetainėje.
Išgerk arbatos, o aš nuraminsiu seserį.
Gerai. Ačiū.
Dieve mano. Siu.
Vadinasi, tai - tikra. Visa tai - tikra.
Emile, kas čia buvo? Taip negali elgtis su žmonėmis.
Tikėjausi, jog man pačiuožė stogas, bet viskas, ką vakar mačiau,
- viskas, ką patyriau... - Apie ką šneki?
Ostinai, turiu tau pasakyti kai ką siaubingo.
Ką?
Siu tave išdavė su Semu.
Aš juos mačiau čia kartu.
Man labai gaila.
Ar negirdėjai, ką pasakiau?
- Siu buvo neištikima tau. - Aš jau žinau apie tai.
Tikrai?
Taip.
Sužinojau prieš kelias savaites.
Puiku.
Spėju, tuomet žinai viską.
Žinai apie Semą.
Žinai apie kūdikį.
Kokį kūdikį?
Emile.
Kokį kūdikį?
Negaliu sakyti.
Taip, gali.
Ką tik pasakei.
Emile! Koks kūdikis?
Siu ir tavo.
Siu pagimdė kūdikį?
Ne. Nepagimdė.
Kada?
Per jūsų vestuves. Ji laukėsi, bet įvyko persileidimas.
Atleisk man, Ostinai. Nederėjo man sakyti.
Gali ką nors pasakyti?
Ostinai?
Pasakyk ką nors, Ostinai!
O Dieve.
Tėtis sakė tiesą.
Aš - nevykėlis. Aš - absoliutus nevykėlis.
- Aš vertas pajuokos. - Ne, netiesa.
Tiesa, Emile.
Taip.
Tu nesupranti.
Man nepavyksta niekas.
Viskas, prie ko prisiliečiu, dūžta.
Aš taip stengiausi atrasti prasmę.
Atrasti kažką,
dėl ko Siu mane mylėtų.
Bet viskas beprasmiška.
Aš vertas pajuokos, Emile.
Apgavikas...
Su tuštuma viduje, kurios niekas niekada neužpildys.
Man patinka agonijos veidas Nes, žinau, jis - tikras -
Vyrai neimituoja konvulsijų
Nesimuliuoja Spazmų -
Jų Akys sužiba vos kartą, ir mirtimi
Kurios nesuvaidinsi
Jų Kaktą papuošia
Atgrasūs Sielvarto karoliai.
Ostinai.
Tu nesi apgavikas.
Nuoširdesnio ir tikresnio už tave aš nepažįstu.
Esi toks mylintis. Tu daliji tiek daug meilės.
Be jos nė vienas mūsų neišgyventume...
Aš - tuo labiau.
Tu tikrai taip manai?
Ar ne visada sakau tik tai, ką manau?
Atleisk man, kad taip elgiausi.
- Gąsdinti tavęs aš nenorėjau. - Nieko tokio.
Aš būsiu karys, tad privalau būt stipriu.
Man patiko eilėraštis, beje.
Ką?
Tavo eilėraštis.
Laikraštyje.
Taip. Dėkoju.
Labai gražus.
Gal turi jų daugiau?
Norėčiau paskaityti.
Turėjau.
Bet atidaviau redaktoriui.
Klaidą padariau.
Kodėl? Nenori, kad tave spausdintų?
Dalis manęs nori.
Ar norėjo.
Bet kita mano dalis įsitikinusi, jog šlovės man nereikia.
Tiksliau, manau, ji gali būt labai pavojinga.
Kaip tai?
Kaip pasakyti?
Jei šlovė man priklausytų Nuo jos aš nepabėgčiau -
Tokiu atveju, atsiimk savo eilėraščius.
Išvertė Egidija Tučkuvienė