Tere.
Kaunis päev ristimiseks.
Ei tea, midagi on mäda. - Mis mõttes?
Võibolla see John Browni värk. Ma ei tea.
Ma nägin eile halba und.
Minu arust oli meil eile lõbus.
Mul on hea meel, et ära leppisime, kallis. - Minul ka.
Nüüd võid oma perega hüvasti jätta, sest me kolime New Orleansi.
Oota. Mida? - Räägime sellest hiljem.
Väga lahke sinust, et täna Jane'i aitad.
Ta palus mind lapse ristiisaks. See on minu kohus, sest ta on lesk.
Muidugi.
Kus Emily on?
Arvata võib, et kodus. Ta ei käi tavaliselt kirikus.
Tead, ma polegi teda pärast luuletuse avaldamist näinud.
Ta otsekui peidab ennast minu eest. - Nojah...
Mina soovitaksin ta rahule jätta.
Aga...
Mul on vaja talle midagi öelda.
Ma usun, et ta teab juba kõike.
Jane jõudis.
Teeme selle ära. - Tere.
Ära lase teistel unustada. Sa oled endiselt minu mees.
Siin on see kõigile selgemast selgem.
Tere.
Kas ta pole armsake?
Hoog maha.
Ei saa sa kustutada Tuld
Hei, Maggie. Mis uut?
Teate küll.
Vaikne pühapäev.
Naudin puhkepäeva.
Mina pühapäeviti ei puhka. Ka siis on uudiseid.
Igal nädalapäeval on uudiseid.
Mul on kõht tühi.
Kas sul näksimist leidub?
Köögis on ehk ploome.
Aga rostbiifi?
Lähen vaatan. Kas soovite mantli seljast võtta?
Ei, ma ei jää kauaks. Tahtsin enne teele asumist kiiresti süüa.
Lootsin Dickinsonidega kiiresti hüvasti jätta.
Peaaegu kedagi pole kodus. Nad läksid kirikusse ristimisele.
Seal on üks.
Hr Bowles, ma pean teiega rääkima.
Sa käitud veidralt. Kas kõik on hästi? - Hr Bowles, lähme elutuppa.
Ma toon midagi nosimist.
Mis toimub? - Mul on teile üks palve.
Hüva. Miks sa siis seinaga räägid?
Sest ma kaitsen oma silmi.
Mu silmad on väga tundlikud ja kardan teid vaadates pimedaks jääda.
Veider.
Hr Bowles, kas minu kaustikud luuletustega on veel teie käes?
Mis ma teile andsin.
Jah, muidugi. Need on mul kotiga kaasas.
Kavatsen need rongis uuesti läbi lugeda.
Sa tead, et su luuletused on esmaklassilised.
Lajatavad täiega.
Ma pean kahjuks paluma, et te need tagastaksite.
Mida sa ütlesid?
Ma ütlesin viisakalt...
et peate mu luuletused tagasi andma.
Tagasi andma? - Jah.
Otsekohe. - Hüva, selge pilt.
Ma olen küllalt kaua su toimetaja olnud.
See on sinu järjekordne mäng.
Sa teeskled, et ei soovi avaldamist. Voorusepete. Võltstagasihoidlikkus.
Armas, aga...
seda poleks enam vaja.
See pole mäng.
Olgu.
Hr Bowles, ma otsustasin pärast pikka piinlemist ja võitlust,
et ma ei soovi tegelikult avaldamist. Seega palun ka...
Ei. Ei, ma nõuan oma luuletusi tagasi.
Emily.
Sinu luuletus oli menukas.
Sa saad üleöö maailmakuulsaks.
Avaldatud luuletus meeldis kõigile ja juba nõutakse uusi.
Vale.
Kõigile ei meeldinud, ma kuulsin. - Ei, see on veelgi parem.
See puges neile naha alla. See pani nad mõtlema ja küsimusi esitama.
See oli provotseeriv, tekitas vastukaja.
Kirjanikuna ei saagi muud loota.
Emily, usu mind.
Sinust on saamas kuulsaim luuletaja Uus-Inglismaal, ehk isegi Ameerikas.
Ja mina püüan sind aidata, et sa ennast ei segaks.
Praegu segate mind ainult teie.
Ai, see oli valus. - Andke mu luuletused tagasi.
Minu ajaleheimpeerium laieneb.
Sina võid sellest osa saada. Kas sa ei taha aidata impeeriumit ehitada?
Mul oli impeerium!
See oli siin üleval.
Ja teie varastasite selle minult.
Teie...
ja Sue.
Nii et asi on Sues.
Ma ei tea, mida see tähendab.
Sa tead meie kohta, mis? Ma saan aru küll.
Sa armukadetsed minu ja Sue pärast.
Sa arvasid, et ma flirdin sinuga.
Et vean sind ninapidi.
Aga see polnud nii, selge?
Mind huvitas ainult sinu töö.
Ka sina peaksid sellele keskenduma.
Ära lase tunnetel oma karjääri segada.
Naistega juhtub alati nii.
Ma vajan oma luuletusi. - Ei, Emily. Sa vajad mind.
Paljud poleks sinuga vaeva näinudki.
Aga mina tegin seda, sest ma mõistan sind.
Sa oled veider ja kiiksuga ja haige ja imelik,
aga mina mõistan, et naiste kunst lähtubki kõigest sellest.
Tervel maailmal oleks kahjuks väga lihtne sind eirata, aga ma ei luba seda.
Mitte keegi ei paneks sind tähelegi, kui mina neid sinu suunas ei läkitaks.
Usu mind.
Ilma minuta pole sul väge.
Kunagi vaatad sa sellele tagasi ja tänad mind.
Ma palun teid veel ühe korra.
Andke mu luuletused tagasi.
Ei.
Kuidas te julgete.
Sa andsid need mulle ja need on nüüd minu omad.
Sa ei saa neid tagasi.
Hästi. Kui te ise ei anna, pean need tagasi võtma.
Ei, tead mis? Liiga hilja. - Mida?
Ma saatsin ühe juba toimetusse.
See trükitakse täna ära.
Vabandust.
Ei puutu mu kotti! - Võtan tagasi!
Need on minu omad! - Ei ole.
Käes.
Andke tagasi. - Tahad või?
Andke tagasi! - Tule jaole.
Andke tagasi!
Hei!
Sõida! Sõida!
Andke mu luuletused tagasi. - Ei.
Jah!
Andke need mulle tagasi!
Te olete saatan! - Ma olen feminist!
Täna tulime siia tähistama noore William Wilkinson II sündi
ja õnnistama... - Kaunis ema.
...tema eluaegset teekonda saatuse rajal. - Lõpeta!
Tema ema Jane on täna siin koos poisi ristiisa Austin Dickinsoniga,
kes on varalahkunud William Wilkinson I asemel.
Kas poleks tore lapselast saada?
Kuigi surm on lahutanud meie ihud,
on usk ja armastus meid jäädavalt sidunud.
Me ei näe sind, William Wilkinson I, kuid teame, et oled siin.
Näe, mis siin on.
Panin need tema portfellist pihta, kuni te seal nääklesite.
Maggie.
Aitäh. Kuidas see sul õnnestus? - Hea teenija oskab nähtamatuks jääda.
Aitäh. Aitäh.
Üks kukkus vahelt välja.
SUELE
Issand, pühitse seda vett
ja lase sellel lapsel oma armu osaliseks saada.
Austin Dickinson, oma nõusolekuga selle lapse ristiisaks saada
tunnistad sa armastust tema ema Jane'i vastu
ja ka armastust lapse enda vastu.
Sa tõotad sellega, et see laps ei jää siin silmas mitte kunagi armastuseta.
Kas sa võtad omaks selle rolli lapse ristiisana?
Jah. - Siis palvetagem.
Issand, õnnista seda last ja kaitse teda.
Aamen.
- Aamen.
Kas tunned suitsulõhna?
Emily.
Sa tead nüüd, kes ma olen.
Jah.
Jah, sa oled Frazar. Frazar Stearns.
Sa tead, kes ma olen ja kuidas ma suren.
Jah.
Sõjas. - Sõjas.
Au ja kuulsust otsides.
Ma jätan oma kodu...
ja oma pere...
lahingusse minekuks.
Jah.
Ja siis tabab sind kuul...
mis on nagu lind.
Ja Frazar Stearns sureb.
Kuid ei unune.
Ehk oleks parem olla Eikeegi. - Ma saan aru.
Ja ma ei tee sama viga.
Sindki ootavad sõjad, Emily Dickinson.
Aga sa pead võitlema salamisi.
Üksinda.
Nähtamatult.
Sa pead kiituse iseendale jätma, maailmalt midagi küsimata.
Sa pead olema eikeegi.
Kõige vapram ja geniaalsem eikeegi, kes on elanud.
Ei saa sa kustutada Tuld -
Liig varmalt süttib See
Lavinia. Tule, kullake.
Ei vajagi see Õhutust -
Abby!
Ka tuulevaiksel ööl -
Vabandust...
Lähme-lähme.
Mine ära.
Emily.
Tulin sinu juurde.
Lahku.
Emily.
Me peame rääkima.
Ma ei taha sinuga rääkida ega su otsa vaadatagi.
Tegelikult ei taha ma sind enam kunagi näha.
Luba mul seda enda seisukohast selgitada. - Mida siin selgitada?
Ma näen kõike kristallselgelt. - Ei. On asju, mida sa ei näe.
Sul on õigus minu peale viha kanda.
Ma ei palu sinult luba. - Ma tean, et sa hoolisid temast.
Hoolisin temast?
Sa tõukasid mind temast hoolima.
Sa peaaegu sundisid mind!
Sa justkui tahtsid, et ma temasse armuksin. Aga miks?
Kuigi hoopis sina armastasid teda. - Ma ei armastanud teda.
Mitte kunagi. - Valetad.
Mul on sellest mehest sitaks savi. - Miks sa siis temaga magasid?
Ja miks...
miks sa käskisid mul talle oma luuletusi anda?
Sest su luuletused tekitasid minus ületamatuid tundeid.
Sinu luuletused on liiga vägevad. Nad on nagu maod.
Nad roomavad minu sisse, keeravad ennast südame ümber
ja pitsitavad mul hinge kinni.
Nad on sätendavad ja mürgised ning salvavad mind.
Mul hakkas hirm, Emily. Sinu ees, sest sa haarad mind endasse ja mürgitad mind.
Kui ma Austiniga abiellusin ja meist õed said, ühendasid meid ainult su sõnad.
Sa hakkasid nii palju kirjutama, aga ainult mina nägin su luuletusi.
See käis mulle üle jõu.
Ma arvasin, et kui ma sind pisut nügin, siis...
Kui sa mind eemale tõukad, olen kellegi teise mure?
Nojah, tead mis?
Ma polegi enam su mure, Sue.
Sa võid minna tagasi oma oivalisse salongi ja uhkeid kleite kandes
nii võrratult õõnes olla, kui vähegi soovid,
sest ma ei tekita sinus enam mingeid tundeid.
Ja ilma minuta...
Mida?
Ilma minuta...
sa ei oskagi vist midagi tunda.
Olgu.
Pane uks enda järel kinni.
Sul on õigus.
Mille osas õigus?
Mul on olnud tundeid ainult sinu kõrval viibides.
"Ta jagas sõnu säravaid - kus Teemantteravus"
Ma tõukasin sind tema poole, et oma tunnetest pääseda.
Ja ma magasin temaga, sest ei tahtnud neid tunda.
On nii palju asju, mida ma tunda ei taha, Emily.
Ja suurim asi, mida ma ei taha tunda... - On mis?
Mis see on?
Mis see on Sue? Ütle välja! - See, et ma armastan sind.
Ma ei usu sind.
See on tõsi.
Ei ole tõsi.
Sa ei räägi mulle sõnagi tõtt!
Sa pole isegi enam Sue. Sa oled uus ja võlts inimene.
Ma ei tunne sind enam ära ja sa valetad mulle lakkamatult!
Emily, ma armastan sind. - Lõpeta valetamine!
Ma armastan sind!
Ja ma tundsin sind raamatukogutoas, sest sa oled alati minuga.
Mul pole sinust pääsu,
sest minu ainus tõeline tunne on armastus sinu vastu.
Jah, jah, jah.
Tüdrukud. Kas jäite terveks?
Ega teie seda korraldanud?
Jestas.
Noh...
keegi ei pea sellest kuulma.
Praegu on 1850ndad. Kogu aeg põleb midagi.
Hästi, lähme koju.
Võtke kuskil istet.
Kübarad, mantlid ja pintsakud võib raamatukogutuppa viia.
Tee juba tõmbab. Süüa jätkub kõigile.
Ja ma panin sinna annetustelaeka.
Igasuguste annetuste eest ollakse väga tänulikud.
See vana kirik teenis meid hästi.
Olgu õnnistatud tema mälestus.
See võtab aega, aga ehitame kiriku üles.
Amherst hoiab kokku nagu alati
ja saame sellest suurest õnnetusest üle.
Hästi öeldud.
Ma olen meie poja üle uhke.
Kus tema naine on?
Kas ta ei peaks sellisel ajal oma mehe kõrval olema?
Austin, kus on Sue?
Loodetavasti ei jätnud sa teda põlevasse kirikusse.
Küllap elab ta oma elu, nii nagu mina enda oma elan.
Niisiis, mis hull jutt see oli, et kolime New Orleansi?
Nolasse, beib. Nolasse.
Kutsu seda kuidas tahes, ma ei koli sinna. - Jah, kolid ikka küll.
Ma saatsin telegrammi Joseph Lymanile, kes seal kinnisvaraga tegeleb.
Minu eksile Joseph Lymanile?
Õigus. Läks meelest, et sa teda tunned. Lyman.
Lyman! Tore sell. Saatsin kogu oma raha talle, ta ostis meile maja.
Joseph Lyman müüs meile maja? - Noh, pigem mingi sara.
Sa kulutasid kogu oma raha New Orleansi sarale
ja mina peaksin kõike pikalt saates kaasa tulema?
Nojah. Ikkagi 19. sajand. Sa oled mu naine.
Mina otsustan.
Kas sa kuulasid sõnagi sellest, mida ma sulle kogu aeg rääkisin?
Beib, Nola on tšill. Sulle meeldib seal. - Ma ei koli kodusõja hakul Louisianasse.
Ma ei näeks oma peret enam kunagi. Pealegi valiksin ajaloos vale poole.
Lõunas pole kõik halb. Istanduste süsteem on pigem aristokraatia...
Orjapidamine on halb, Ship.
Ma arvasin, et oled kõigele avatud.
Mitte selles osas.
No kuule! See on võluv. Sinust saaks lõuna kaunitar...
Ma olen nupukas jänkinõid. Austa seda. - Ma ei taipa.
Tahad, et ma su siia jätaksin ja Nolas puuvillaärika tütrega abielluksin?
Ei... Sa võid minuga abielluda,
aga me peame Amhersti jääma ja olema vabas suhtes, kus teised on lubatud.
Sa mu...
Unusta ära.
Unusta ära, mees! Mul pole selle saraga enam pääsu.
Mida... Ship...
Kas ma teen vea?
Jah. - Muidugi.
Ta tahtis sinuga abielluda, Lavinia. Nüüd saab sinust pesueht vanatüdruk.
Ship ja tema lammas.
Ship. Olgu.
Mine New Orleansi. - Nolasse.
Abiellu kellegi teisega. Saa lapsi, mida iganes.
Aga me mõlemad teame...
Jah?
...et mina jään kõige huvitavamaks neiuks, keda sa oled armastanud.
Meie kirik. Meie vaene kaunis kirik. - Pr Dickinson.
Ma nägin seda eile unes.
Mida?
Mis jutt see on? - Ma nägin seda.
Mul oli nägemus põlevast kirikust.
Ilmutus.
Ma olen seda kõike näinud.
Ei, sa kujutad ette.
Ei, ma nägin seda eile unes ja nüüd see täitus.
See on mingi hirmus tunnismärk.
See jutt tunnismärkidest ja ilmutustest. Sa räägid sama hullult nagu Emily.
Või polegi ta nii hull, nagu me arvasime.
Issand.
MADU
Üks vile Vend kes Rohu sees
On liikvel ajuti -
Ehk oled kohanud? Või ei?
Ta ilmub äkisti
Hein kaardu vaob kui kammitult,
Näed sähvatust sääl all,
Siis jälle kokku tõuseb hein
Ja kaardub kaugemal -
Meeltmööda Soo on talle
Liig vilu Viljale -
Paar korda Paljajalu
Ma sattund sellele
Mis keerdus piitsapiuna
Maas päiksepaistel näib
Kuid kummardudes võtma
Ta korraga on läind -
Paljusid tean Loodusperest
Paljud teavad mind
Tulvil tiivustavat soojust
Tuksub neile rind
Kuid kus iganes mu teele
Sattund on see Vend
Hing jäänd kinni - luudes üdi
Järsku tarretand
Ma võiksin praegu õnnelikuna surra.
Mina mitte.
Täna on mul surnutest kahju.
Emily?
Jah?
Ainult sinuga olles...
tunnen ma ennast elusana.
Muud ma ei vajagi.
Ma pole kunagi muud vajanud.
Et sinus see tunne tekitada.
Ma kirjutan sulle, mu Sue.
Ma kirjutan sulle.
Ainult sulle.
Sellest piisab.
Ma ei lase sind enam kunagi käest.
Tõlkinud Janno Buschmann Luuletõlge Doris Kareva