ŠŤASTNÉ A VESELÉ VÁM VŠEM
...překvapený, když viděl pod stromkem všechny ty dárky,
a ona byla jedním z nich.
Dům původně vlastnil Herbert Flackshaw,
který založil tuhle tradici na Candy Cane Lane.
CANDY CANE LANE PROHLÍDKY
Dokonce najal svého synovce Otise, který spoustu let dělal Santa Clause,
než ho v roce 1992 zatkli za ohrožování výchovy dítěte.
Podívejte se na tento dům. Tento dům je místem...
Baví tě to?
A tebe?
-Jo, je to milé. -To je, jo.
Ale ne. Tobě se to nelíbí.
Ne, tak to není. Já jen Vánoce zase tak neprožívám.
Já vím, ale...
Přece se ti musí líbit světýlka, výzdoba a vánoční stromky?
Jedna zajímavost!
Víte, že vánoční stromky jsou ročně příčinou
čtyř úmrtí,
15 zranění
a ztráty 12 milionů dolarů?
Dobře, chápu. Asi už ti rozumím.
Díky, že se mě snažíš vtáhnout do Vánoc. Jsem ráda, že je miluješ.
Ale mě stačí starat se druhým o mazlíčky,
-když odjedou na svátky... -Pojď se mnou.
Počkej, kam jdeme?
Ty znáš ty lidi?
-Co to děláš? -Pojď sem.
Pořád nechápu, co děláme.
Můžeš zmlknout a jít za mnou? Pojď.
Tohle s tebou něco dělá?
Tohle je nádhera.
Já nechci, abys byla sama na Vánoce. Budeš mi chybět.
-Ty mně taky budeš chybět. -Můžeme zůstat tady.
Klidně.
Hej! Slyším vás tam nahoře. Volám policii!
-Abby? -Harper!
Proboha. Jsi v pořádku?
Ale ne. Co mám dělat?
Vydrž. Dostanu tě dolů.
-Tak dobře. -Sakra.
-Co to tam děláte? -Harper?
-Vy slídíte? Tak mě vynechte. -Bože!
Abby?
Bože můj. Jsi celá?
Je mi skvěle.
-Ukaž. Tady, pojď. -Dobře.
Musíme jít. Jde sem. Běž! Utíkej!
Jo, koukej mazat. Zvrhlice!
Kdo ti dovolil jít dolů? Zalez.
Pojeď se mnou.
Kam?
K našim na Vánoce.
Fakt?
Musím hlídat ta zvířata.
Ale ne. Sežeň si za sebe náhradu.
Chci se vedle tebe probudit na Štědrý den.
A pokud tě tohle nepřiměje milovat Vánoce,
už to nebudu vytahovat.
Platí.
Ahoj.
Sedni si.
Co se to tady děje?
Probudila jsem se s tím, že jedeme k vám,
a strašně už se těším na Vánoce.
Zlatíčko, nemusíš se mnou jezdit.
-Ne, já chci. -Ne, ne, ne. Já...
Včera jsem tě tím zaskočila
a chápu, jaký máš vztah k Vánocům,
protože jsi přišla o rodiče,
-a vážně nemusíš... -Ne, ne. Opravdu chci jet.
Poznám ty, kteří zplodili mého oblíbeného člověka.
Dobře.
-Ale kdo se postará o ty mazlíčky? -John to za mě vezme.
Vím, proč máš obavy, ale neměj je.
Jsem naprosto pro Vánoce.
-Dobře. -Jo.
Za kočkou stačí jít obden, ale za psem a rybkou
-musíš ráno a večer. -Dobře.
Ten byt na Butleru má divný zámek,
musíš s ním zalomcovat, aby se zamknul.
-Jo. -Co děláš s tím mobilem?
Promiň. U sebe v bytě jsem nechal jednoho gentlemana,
tak ho sleduju, jestli odešel.
-Ty ho sleduješ? -Sleduju každého.
Když to může dělat NSA, tak já taky.
A je pryč. Cos říkala?
Všechno jsem napsala. Máš to přesně popsané.
-Ale kdyby něco, zavolej. -Abigail, neboj.
Mám na starosti kariéry desítek autorů.
Určitě se zvládnu dva dny postarat o pár zvířat.
-Je to pět dní. -Pět dní. To jsem řekl.
-Dolít? -Zdravím.
Myslím, že jsem se rozhodl správně, ale zároveň...
-Co je to ultrasemiš? -To je látka odolná proti vodě.
-Dobrý den. -Co tady děláme?
-Přejete si? -Pro něco si jdu.
-Abby Hollandová. -Ano, jistě.
Počkejte. Hned přijdu. Dejte si šampaňské.
Děkuju. Šampaňské miluju.
Tady.
-Smím? -Jo, jistě. Díky.
Tady je.
Ne.
S Harper máte dokonalý vztah.
Proč to chceš zkazit vstupem do jednoho z nejarchaičtějších institutů
v dějinách lidstva?
-Protože si ji chci vzít. -Dobře, to říkáš,
ale ve skutečnosti obelháváš ženu, kterou tvrdíš, že miluješ,
když ji uvězníš ve škatulce heteronormativity
a pokusíš se ji přivlastnit. Ona není rýžovar
ani talířek. Je to lidská bytost.
Já ji nechci vlastnit. Chci s ní budovat život.
Ona je moje a chci, aby to každý věděl.
Takhle se na to asi taky dá dívat.
Tak kdy ji chceš požádat?
Přemýšlela jsem na Nový rok, ale teď když jedeme k nim...
Chápu, že je to staromódní,
ale poprosím jejího tátu o požehnání a požádám ji ráno na Štědrý den.
Promiň, poprosíš jejího tátu o požehnání?
Dobře se držíš patriarchátu. To se ti povedlo.
Já se tak těším, až konečně všechny poznám.
Rodinné Vánoce jsem nezažila deset let.
A taky o mně nevíš, že s rodiči to umím hodně dobře.
Dobře. O něčem bychom si měly promluvit,
-než přijedeme k našim. -O co jde?
Vzpomínáš, jak jsem v létě přijela k našim,
řekla jim, že jsme spolu, a oni to vzali fakt dobře?
Jo.
Tak to nebyla tak úplně pravda.
Nevzali to dobře?
Ne, ne, ne.
Já jsem jim to neřekla.
Já jsem chtěla.
A pak nám táta řekl, že kandiduje na starostu,
a nezdálo se to jako vhodná chvíle.
A teď se snaží získat podporu jednoho dárce
a celé naše Vánoce mají na toho člověka zapůsobit,
takže máma je ve stresu ještě víc než obvykle.
A já prostě... Vím, že když jim to teď řeknu,
jejich reakci ovlivní všechen ten stres.
A promiň, podle mě to není fér k tobě ani k nám.
Tak proč jsi mě pozvala?
Protože jsme měly tak krásný večer
a přiznávám, že jsem se nechala unést.
Protože tě miluju
a chci ti dát ty nejhezčí Vánoce.
-Tak to jsme skvěle začaly. -Moc mě to mrzí.
-Tak kdo si myslí, že jsem? -Moje spolubydlící.
Nepřijde jim divný, že na Vánoce přivedeš svou spolubydlící?
Ne, řekla jsem jim, že nemáš kam jít,
protože už nemáš rodiče.
Já nejedu.
Poslyš, je to vlastně skvělá příležitost,
aby viděli, jak jsi úžasná, laskavá a chytrá.
Sama jsi říkala, že s rodiči to umíš skvěle.
Takže tě poznají a zamilují si tě.
A bude to mnohem snazší, až jim to řeknu.
Hele...
Já to chápu, dobře?
Chci po tobě strašně moc.
Ale slibuju, že po svátcích jim všechno řeknu.
Dobře, uděláme to tak.
Je to pět dní. To nemůže být tak hrozný.
Mám si připravit nějakou historku?
-Ne, ne. Buď svá. -Dobře.
Ale samozřejmě neříkej, že jsme spolu.
Možná nezmiňuj, že jsi...
-Lesba? -Jo.
Bude lepší se tomu vyhnout.
Ale nelži. Jsi hodně špatná lhářka.
Ne, nejsem.
-Ahoj. -Ahoj.
Počkejte.
Mami, co to děláš?
Kvůli tvému otci jsem si založila Instagram,
aby voliči mohli nahlédnout do zákulisí.
Tvoje matka je virální.
Ahoj.
Ukaž se.
Kdykoliv tě vidím, jsi krásnější a krásnější.
Mami, přestaň.
-Přivezla sis korektor? -Jo. Tohle je Abby.
Dobrý den, Abby. Moc mě těší.
Taky mě moc těší. Děkuju za pozvání.
To nestojí za řeč.
Harpeřin otec a já máme vždycky otevřené dveře potřebným.
-Kde je táta? -Telefonuje.
-Dobře. My zatím... -Harper!
-Jane. Prosila jsem, ať to neděláš. -Já vím. Neposlechla jsem.
Myslela jsem, že tu nebudeš, ale jsi.
Už jsem se moc těšila na svou sestřičku.
Měnila jsem vzduchové filtry.
-To lepí. -Děkuju, Jane.
-Ahoj. Ty budeš Abby. -Jo. Těší mě.
Mě taky.
Moc mě to mrzí s tvými rodiči.
Ale ne.
Je to už dávno.
Jsi tak statečná. To nemusíš být.
-Jane. -Mami, dělej něco.
To stačí, Jane.
-Jane, stačí. Dost. -Vždycky jsi v bezpečí...
Tohle je obývací pokoj.
-To je krásné piano. -Že?
Kéž by se na něj mé dcery obtěžovaly naučit hrát,
ale vypadá hezky.
-Učila jsem se osm let. -A tohle je pracovna.
Harry tam zítra večer bude, že?
Výborně. Carolyn, zavolám později. Přijela moje dcera.
-Tady je moje dokonalá holčička. -Ahoj, tati.
Ukaž se.
Ahoj, tati.
Jane, jsem rád, že tu jsi. Trochu zlobí internet.
Už zase.
A tohle je Harpeřina osiřelá kamarádka. To je Abby.
-Ano, jistě. -Dobrý den, pane.
Strašné. Nebuďte smutná.
Četl jsem tvůj článek o tom senátorovi.
-Musí rezignovat, ne? -Je to jen otázka času.
-To byla dobrá práce. -Díky, tati.
Víte, co bylo vážně dobré?
Vaše řeč v potravinové bance na Díkůvzdání.
Děkuju. Neměl jsem to připravené.
Prostě to ke mně přišlo.
-Ano. Byl jste hodně... -Už dost o práci. Jdeme dál.
-Dobře. Nashle. -Pak se uvidíme.
A tohle je pokoj Sloane. Je naše nejstarší.
Spousta pohárů.
Ano. Byla vynikající.
Ona i její manžel Eric, který promoval na Yale jako nejlepší v ročníku,
byli velmi úspěšní právníci.
Ale všeho se vzdali kvůli výchově svých krásných dvojčat.
A dnes dělají dárkové koše.
Což je skvělé.
O co jsem přišla?
Já vím.
Je tu horko, nebo to dělá jen on?
-Mňam, mňam, mňam. -Ne, Jane. Ne.
Mami, chtěla sis tady udělat pracovnu.
-Muži potřebují pracovny, drahoušku. -Dobře.
To je Harpeřin dávný středoškolský přítel Connor.
-Říkala jsem, ať to dáš pryč. -Je stále nezadaný.
Mami, přestaň. Prosím.
-Máte přítele, Abby? -Ne.
Ale měla jsem jich spoustu.
Ne zase moc. Tak akorát.
-Vlastně mám za sebou čerstvý rozchod. -Ale ne.
Abby.
Jo. On... Byl to mlékař.
Tak jo, my se vybalíme.
Dobře, ukážeme Abby její pokoj.
Ona tu nezůstane se mnou?
Harper, nežádala bych dvě dospělé ženy, ať spí ve stejné posteli.
Harper.
Ne, Abby bude v bývalém pokoji Jane.
Já jí ho ukážu. Vezmu ji dolů.
-Jdeme. -Uklidni se.
-Jsem v klidu. -Dobře.
-Ty máš pokoj ve sklepě. -Jo. Měla jsem noční děsy.
Dali mě sem, abych všechny nebudila.
Podívej.
Bezva, co?
-Fakt bezva. -To je můj pokoj.
-Všechno v pořádku? -Jo, naprosto.
Nemyslím tebe.
-Jo. -Děkuju, Jane.
Běž si domů chvíli odpočinout před večeří.
Dobře. Ale se zábavou počkejte na mě.
-Jo. -Ahoj.
Omlouvám se za tenhle nepořádek.
Co? Ne, je to moc pěkné.
Lepší než váš pokoj v sirotčinci?
Já jsem nebyla v sirotčinci, protože naši zemřeli, když mi bylo 19.
Tak to máte štěstí.
-No... -Nechám vás se zabydlet.
-Na večeři vyrážíme v 18.45. -Dobře.
Tyhle dveře nemají zámek.
Odstranili jsme ho, protože Jane se bála, že ji zamkneme.
Ale nebojte, máte naprosté soukromí.
Dobře. Děkuju.
Tak jo.
-Mylady. -Děkuju.
-Vyhovuje? -Naprosto, Colleen. Děkujeme.
Vlastně asi budeme potřebovat ještě jednu židli.
-Nechám ji přinést. -Kdo ještě přijde?
Dobrý večer. Jak se máte?
-Connore! Tebe bych tu nečekala. -Říkala jste v sedm, ne?
-Ahoj. -Jak se vede?
-Rád tě vidím, Connore. -Tede, jak se máte?
-Skvěle. -Ahoj, Connore.
Ahoj, Jane. Ahoj. Už je to doba.
-Jak se máš? -Jo, ahoj.
Connore, to je Harpeřina kamarádka Abby.
-Ahoj. Connor. -Ahoj.
-Je to sirotek. -Jane.
To mě mrzí. Já...
-Co děláš? -Vždyť je.
-Ne, to... -Jinou nemáme.
Dobře. Děkujeme. Posadíme se.
-Chceš se vyměnit? -Ne. To je dobrý.
V pohodě.
A ve třetí kapitole Stínoví snílci zjistí, že ten drahokam,
o kterém mysleli, že ho má v sobě Gork, ukradl zlý flóm,
což je takový maggel, ale má míň rukou a větší sílu.
To je úžasný. Vážně.
Já žasnu, že ještě pracuješ na té knize. Je to deset let.
Vybudovat svět trvá dlouho.
Víte, na co jsem tuhle myslela?
Vzpomněla jsem si na výlet do naší staré chaty v Jackson Hole,
-když Harper dostala neštovice. -Jo.
-Bože. -Harper mi to říkala.
Pak jistě víte, že to od ní rychle chytil Connor.
To je pravda.
Oba dva za celý výlet nevyšli z chaty,
pokud si dobře vzpomínám.
Doslova v chatě s horečkou.
-Jo. -Společně.
Společně. Jo. Bylo to epicentrum neštovic.
Byla to zábava. Moc rád jsem jezdil na ty výlety.
-Rádi jsme tě brali, synu. -Zajdeme na dámy?
Nerada bych přišla o vyprávění.
Ne, hned jsme zpátky.
Moc se omlouvám.
Přísahám, že jsem nevěděla, že tu bude.
Nepamatuju si, že bys mi to vyprávěla.
Zapomněla jsi zmínit, že tam byl i Connor.
Já vím. Nepřišel mi jako důležitý.
Hele, promluvím s mámou, aby se už nic
takového po zbytek návštěvy neopakovalo, jo?
Ke mně můžeš být naprosto upřímná.
Ve všem. Vážně, já to vydržím.
Dobře.
Pak bys měla vědět, že je hodně těžké
vedle tebe sedět u večeře a nemoct tě políbit.
Už žádná překvapení. Slibuju.
Riley.
Harper.
Omlouvám se.
Riley, to je Abby. Abby je moje...
Sirotek. Spolubydlící.
Jsem sirotek, ale bydlíme spolu jako kamarádky, jako známé.
-Prosím, dost. -Jo.
Těší mě.
-Protáhnu se kolem vás. -Bože. Promiň.
Jen...
To je ta Riley?
Hele, za tohle fakt nemůžu.
Kdo ví, někdo z tvých bývalých možná přijde s dezertem.
-Dobře. -Probůh.
Harper, víš, že tu jsou Bennettovi?
Jo, potkaly jsme Riley.
Víš, že dělá rezidenturu v nemocnici Johnse Hopkinse?
Měla by se mi podívat na mateřské znaménko.
Ne, to jsem neslyšela.
Je to opravdu obdivuhodné.
Její rodiče musí cítit hrdost a úlevu.
To ano. Ten výběr stylu života...
-Taková škoda. -Abby, co ty děláš?
Dělám si doktorát z dějin umění na univerzitě Carnegie-Mellon.
Naši tam přednášeli, tak jsem chtěla jít v jejich stopách.
Před studiem práv
jsem vzal všechny své peníze a odjel na měsíc do Paříže.
Každý den jsem byl v muzeu.
Ta zkušenost ze mě udělala toho, kdo jsem.
To muselo být úžasné. Úplný sen.
To byl.
Carnegie-Mellon? To byste mě jistě mohla něco naučit.
-Mám tam jít? -Ne, drahoušku.
-Myslím, že se zvětšuje. -Zůstaň u stolu, Jane.
-Dobrý večer. -Zabydlela jste se dobře?
Jo, jste báječná hostitelka, mám se skvěle.
Děkuju, Abby. Děkuju.
-Ahoj. -Ahoj, zlatíčko.
-Potřebuješ něco? -Ne, jen jdu dát Abby dobrou noc.
Mami, necháš nás?
-Jo. -Chápu.
Holčičí rozhovor. Dobře.
Až skončíte, chci ti dát malý předčasný vánoční dárek.
Tak jo.
-Dobrou. -Dobrou, Abby.
Dnešek nebyl nejlepší.
Jo. Ale zvládly jsme to.
Máš pravdu. S rodiči to umíš vážně dobře.
-Myslíš, že mě mají rádi? -Rozhodně.
Myslíš, že mě mají rádi tolik, jako milují Connora?
To ne, ne, ne.
Ale tolik nemají rádi ani mě.
-Miluju tě. -Miluju tě.
Přestaň.
Kam zmizel? Pitomý laciný puzzle.
Abby, teď nemám moc čas. Všechno v pořádku?
-Jo. Jen se chci zeptat na zvířata. -Jsou v pořádku.
Vyvenčil jsem psa, nakrmil jeho a kočky. Jsou v pořádku.
A co rybka?
Rybka... Jo. Rybka je... Ano. Jo.
Ale dost o mně.
Už jsi získala svolení muže,
abys mohla převzít vlastnictví dospělé ženy?
Ne tak docela.
-Copak? Zníš nervózně. -Ne, nejsem. Je mi skvěle.
Je tu jen jedna maličkost.
Harper se nepřiznala. Její rodiče o nás nevědí.
Hele, mně přišlo, že něco nesedí.
Nemůžeš přes rok neznat rodiče tvojí drahé polovičky.
Věř mi, já to zkoušel.
O nic moc nejde,
protože jim to chce říct po svátcích.
Její rodiče věří, že jejich heterosexuální dcera
přivedla na Vánoce svou lesbickou kamarádku?
Ne. Ne.
Taky si myslí, že jsem...
Heterosexuální.
-Potkali někdy lesbičku? -Není to tak hrozný.
Je zábava mít tajemství.
Jo, není nic erotičtějšího než skrývat své pravé já.
Vím, že to není ideální.
Ale ona to takhle teď potřebuje.
Kdo jsi?
Já jsem Abby.
Ty tady pracuješ?
Ne, jsem kamarádka Harper.
Děti! Kde jste?
Hele.
Co tady děláte? Ven.
Ale to je náš pokoj.
Omlouvám se za ně. Já jsem Sloane.
Proč tam spí?
-Ahoj, já jsem... -Protože je dospělá.
-Nahoru, honem. -Abby.
Udělala jsem vám snídani.
Jsi unavená? Já ne. Ráno mám ráda.
A taky mám něco smysluplného, proč vstát z postele.
-Děkujeme, mami. -Děkujeme, mami.
Sněhulákové lívanečky.
Spousta práce na něco, co se změní v lejno.
Jako tvůj právnický titul.
Musí být osvobozující být tak egoistická a nevědět,
že to není vhodný jazyk před dětmi.
-Z dodávky jsme všechno vyložili. -Díky, zlato.
-To je... -Abby. Já jsem Eric.
Těší mě.
Lžička kokosového oleje ti ruce hezky zvláční.
Jo, děkuju.
Ty a tvoje sestra jste dost na kordy.
Jak to myslíš?
Ani hnout!
Nehni ani brvou, než tě obejmu.
Ahoj, Jane.
-Ahoj! -Jane.
-Ahoj, Ericu. Ahoj. -Ahoj, Jane.
Ahoj, děcka. Ahoj.
Vy jste tak vyrostli. Vy už chodíte na vysokou?
Jsme na základce.
Jo. Já vím. Já jen... Jste tak velcí, víš?
-Tady jsou! -Moje dětičky!
-Ahoj. -Dostalas ode mě ten Harpeřin článek?
-Jo. -Dobrý, že?
-Tede. -Ericu.
-Rád tě vidím. -Ahoj, mami.
Ahoj.
-Dobré ráno. -Dobré ráno, Abby.
Holky. Pojďte sem.
Pojďte ke mně.
Nemůžu uvěřit, že mám všechny dcery pod jednou střechou.
To se bude vyjímat.
-Vydržte. Vydržte a... -Jak vypadám?
Úsměv. Hotovo!
Tak jo. Musím do sprchy.
-Dnes je velký večer. -Stačí.
Setkáme se s významným dárcem. Harper, musíš se předvést.
-Jasně. -Tati, mám něco udělat?
Zlato, ne. Přiveď jen svou krásnou rodinu a pochlub se.
Kdo ví, další vnoučata už možná mít nebudeme.
A je důležité večer udělat rodinnou sváteční fotografii
na Instagram,
tak si na sebe neberte nic, co bude odrážet světlo. Jane.
Tak jo, kdo si půjde zabruslit?
-Chceš...? -Ne.
Jestli máte málo místa, tak já se ještě smrsknu.
Sloane a Ericu, vy děláte dárkové koše, že?
Ne.
Vytváříme dárkové zážitky na míru
uvnitř ručně dělaných plavidel z recyklovaného dřeva.
Jo, ty lodě jsou nádherné. Má dokonalý vkus.
Ne, zlato, oko máš ty.
To zní skvěle.
Jo, Gwynnie si to taky myslí. Paltrow.
Goop si nás vybralo a od té doby nám vyletěly prodeje.
-Ahoj. -Ahoj.
-Seš fakt v pohodě? -Jo. Tohle je fakt zábava.
Sloane, nepotřebuješ podporu?
Prosím tě. Vždycky jsem kroužila kolem tebe.
To jsi byla mladá. Dnes jsem tě tak 12krát předjela.
-Já nezávodím. -To by vyšlo nastejno.
Sázím dvacku, že dám dvě kola pod minutu.
Sázím padesát, že dám tři.
Tak jo. Jane, změř nám to.
-Mě právě baví... -Jane!
Dobře, zábava. Jo. Žádný problém.
Připravit.
Pozor.
Teď.
Uhni!
Miluju, když tohle dělají.
-Co to dělají? -Závodí.
No jo.
-Jane, čas! -Zapomněla jsem to pustit.
-Jak dlouho...? -Neříkej jim to.
-Už potřebuješ pauzu? -Měla by ses starat o sebe.
Jo? Proč...?
Pane...
Nezastavíme je?
Ne, ony se nakonec unaví.
-Jo. To je fakt. -Jako vždycky.
-Nech mě! -Mám vás ráda. Mám vás ráda.
-Ne! Ty tak podvádíš! -Přestaň!
Ty přestaň!
-Musíš se otočit. -Ona se otočí.
Jane, tohle budeš mít na sobě, že? Dobře.
Harper!
Můžou stát klidně?
-Musíš se postavit. -Stůj klidně.
To je můj předčasný vánoční dárek.
-Harper, pojď sem. -Zlato, máme zpoždění.
Tede, rodinná sváteční fotografie
nesmí chybět na stránkách žádného kandidáta,
a pokud ji nedokážeme zveřejnit, nezasloužíme si mít ten účet.
-Dobře. -To je pravda.
-Jane, nebuď uprostřed. -Matildo, musíš stát.
Abby! Mohla byste nás vyfotit?
-Ano, jistě. -Děkuju.
-Tak jdeme na to. -Obličej tímhle směrem.
-Děkuju. -Dobře.
-Řekněte "Vánoce". -Ne, to neříkejte. Jen úsměv.
Hotovo.
Dobře. Ne, počkat.
Rozmazaná.
Nudná. Ne. Ne. Ne.
Dobře, žádná není použitelná.
Zkusíme to zase zítra. Děkuju.
Kde je Abby?
Tede! Tipper!
Jsem moc ráda, že jste tu.
-Carolyn, ty jsi jako zjevení. -Nádherné šaty.
Moje dcery znáš, Harper, Jane a Sloane.
Sloanin manžel Eric. Jejich děti Matilda a Magnus.
A tohle je Harpeřina kamarádka Abby.
Okouzlující. Tohle je můj asistent Levi.
Ale abych pravdu řekla, za pár let budeme zřejmě všichni dělat pro něj.
-Jste moc laskavá. -Je tady?
-Ano. Zavedu tě. -Harper, pojď s námi.
Jane, dělej Abby společnost.
-Jistě. -Tati, mám jít taky?
-Hned přijdu. -Ne, zlato. Jen se bav.
Výborně.
Harry je tvrdá. Nenech se rozhodit.
Vezmu děti do dětského klubu. Objednej mi pár skleniček.
-Jo. -Pojďte, děti. Jdeme si hrát.
Tak jo. Zdá se, že jsme zbyly jen my dámy.
Nevím, jak ty, ale já jsem svobodná a chci se družit, takže...
Harry.
-To je... -Ted Caldwell.
Paní Levinová, je mi ctí.
-Nechám vás se seznámit. -Děkuju.
Tohle je můj manžel Scott. Seznámili jsme se přes Bumble.
Těší mě. Tohle je moje žena Tipper. Moje dcera Harper, která píše pro...
-Pittsburgh Post-Gazette. -Ano.
Ano, vím.
Znáte její články?
Ano.
Můžu dostat vodku bez ledu?
-Jistě. -Díky.
Jsi tu nová.
Jo, jsem jen na návštěvě.
Odkud?
Nemám zájem se dnes s někým seznamovat.
Já jo.
Musím mrknout na Goop. Kdy že to bylo?
-Teď nedávno. -Jako součást dárku?
-Užíváš si večírek? -Jo.
To je skvělé.
Kdyby mě kamarádka odkopla na večírku, kde nikoho neznám, nebavila bych se.
Ne. Neodkopla mě. Pomáhá vašemu tátovi.
Jo, je hodně nápomocná.
Jak dlouho jste s Harper spolubydlící?
Přistěhovala jsem se před půl rokem.
Přistěhovala ses k ní?
Nemá jeden pokoj?
Technicky jo.
Jo, byl tam jeden pokoj, ale ze spíže jsme udělaly
můj pokoj, takže tam jsou dva.
-Je tam spousta místa... -Nechci se o tom bavit.
Jasně.
Dělat starostu není snadný úkol.
Ale jsem na to nejen připravený, ale celý žhavý...
Musím vás zastavit.
Mám dokonalé informace. A víte proč?
Protože nezahálím.
Minulé jsem málem podpořila Davea Gradyho.
Davea Gradyho? Copak jeho syna...?
Nezatkli za pašování exotických zvířat? Ano.
Říkám vám to, protože se nedívám jen na vás.
Tohle je rodinná věc.
Ujišťuju vás, že naše rodina nemá co skrývat.
-Ahoj. -Ahoj.
-Můžu si loknout? Děkuju. -Jo, jistě.
Jsi v pohodě?
Jen jsem potřebovala pauzu. Děkuju.
Harper.
-Ahoj! -Ahoj!
Vypadáš úžasně.
Jako vždycky.
Vy taky! Bože, holky...
Tohle je moje spolubydlící Abby.
A tohle jsou Kelly a Ashley.
-Moc mě těší. -Jo. Mě taky.
Ahoj, holky.
Vidět vás tři vedle sebe
mi připomíná střední.
Kromě jídla v jídelně.
Jsi tak vtipný.
Harper, můžu s tebou mluvit?
Jo. Hned přijdu.
Jsem blázen, nebo jsi nevěděla, že včera přijdu na večeři?
-Bylo to překvapení. -Jo.
-Já jsem si to myslel. Promiň. -Ty za to nemůžeš.
Vlastně bych to rád
zopakoval.
Zase bych se sešel, až budeš mít čas.
To zní moc dobře a...
Ale nevím, protože je takový fofr a...
-Chápu. Netlačím na tebe. -Jo.
Ale kdyby ses chtěla se svojí spolubydlící
někdy sejít, bylo by to fajn.
-Abby. Jo. -Abby. Jo. Jasně.
Jestli s ním nespí, tak já budu.
Kecám. To bych nemohla.
-Pořád je do ní zabouchnutý. -To jo.
Měla bych
to zvednout.
Haló?
Víš, že jsi ve společenském klubu,
kde mohly mít ženy členství až po roce 2000?
Jak to víš?
Možná tě sleduju, ale pro tvoji vlastní bezpečnost.
-Co chceš? -Koukej přiznat barvu.
Já nic nezapírám.
Harper to řekne rodičům hned po svátcích.
Zasloužíš si někoho, kdo bude vykřikovat svou lásku k tobě ze střech.
-To je moc hezký. -Tak nebuď kus hadru, ty hloupá.
Chtěls něco, nebo mě jen zostuzuješ?
Já tě nezostuzuju.
Jen sis špatně vybrala a měla bys z toho a ze sebe mít výčitky.
Taky se mi moc líbí ta rybka.
Kdybych si chtěl koupit tu samou pro sebe,
kde bych ji sehnal?
Cože?
Měl bych si to vygooglit. Udělám to. Díky.
Ahoj.
Ahoj. Čau.
-Jak to jde? -Skvěle.
Dala jsem si pauzu od diagnostikování záhadných chorob všech přítomných.
Nechtěla jsem tajně naslouchat.
Byla jsem tam, než jsi přišla. Tys mě neviděla, ale...
Úplně to chápu.
Jako co?
Nic.
Tak jo. Vrátím se dovnitř.
Matčina kadeřnice mi zase jistě chce ukázat svůj špatný prst.
Takže...
Hezké sako.
Dobře.
Děkuju. Mockrát díky.
Prosím, přivítejte se mnou mého velmi drahého přítele,
radního Teda Caldwella.
Mockrát děkuju. Děkuju.
Není tohle nejlepší čas v roce? Vážně.
Vím, že se skvěle bavíme, tak budu stručný.
V životě jsem toho dokázal hodně.
A sloužit vám v městské radě
patří mezi životní zkušenosti, které mě nejvíc obohatily.
Ale jsem připravený na víc!
Žijeme v bouřlivé době, a abych zajistil, že do naší společnosti
nevsákne trhlinami mravní zkaženost,
nesmím žádné trhliny dopustit!
-Jo! -Žádné trhliny!
Naše základy stojí na rodině, tradici a víře.
A jen tak se ochráníme a zůstaneme silní.
Jsem strašně rád vašim radním
a nemůžu se dočkat toho, být vaším starostou.
Veselé Vánoce!
Harper Co děláš?
Bože, ty jsi roztomilá. Tohle dělám já. Chybíš mi.
...a abych zajistil, že do naší společnosti
nevsákne trhlinami mravní zkaženost,
nesmím žádné trhliny dopustit!
Naše základy stojí na rodině, tradici a víře.
A jen tak...
Na kuřecí prsa potřebujeme čtvrt šálku medu.
A použijte místní med...
Jsem v komoře. Tvoje máma je v kuchyni. Pomoc.
Kruci. Sakra.
No tak. No tak. Ne. Sklapni. Ticho. Ne.
Abby, co děláš v komoře?
Já...
Musela jsem být náměsíčná.
To je velmi nebezpečné.
Jednou jsem si vzala moc Zolpidemu a koupila online dostihového koně.
Tak jo. Vraťte se dolů.
-Dobře. -Opatrně.
-Zvládnete to? -Jo.
Bože. Mám i mobil.
-Byla jsem úplně v transu. -Já to uklidím.
-Dobře. -Běžte.
-Nemám jít s vámi? -Ne. Děkuju. Omlouvám se.
Panebože.
Jak ses sem dostala?
Když jsem viděla tu spoušť, věděla jsem, že máma bude mít
dvě hodiny práci.
-Co chceš dělat? -Já nevím.
-Abby? -Zatraceně.
-Sakra. -Abby, zlato, jste v pořádku?
Jsem v pořádku.
Já jsem usnula.
Něco asi blokuje dveře.
Už to dávám pryč. Promiňte, je to těžké.
-Dobré ráno. -Proč jste zatarasila dveře?
Nechtěla jsem být zase náměsíčná.
Promiňte mi to vpadnutí. Dvojčata bývají většinou tady.
Dám jim Janinu starou herní konzoli.
-Dobré ráno, děti! -Dobré ráno.
Abby. Zlato, jedu do kanceláře, ale chtěl jsem ti říct,
že jsem pozval Harry Levinovou s manželem na náš štědrovečerní večírek.
-Cože? -Slyšelas ji.
Nejde jen o mě. Jde o celou rodinu.
A co lépe představí naši rodinu
než tvůj štědrovečerní večírek?
Je legendární.
-Hezký den. -Ten budu mít.
Nemůžu tomu uvěřit. Další dva na seznamu hostů.
Celý večírek musím v podstatě přepracovat.
-Páni. -Tady.
Pojďte, vy dva.
Podíváme se na to.
-To bylo o fous. -To jsme neměly dělat.
Harper, jsme vzhůru od 5.45
a dvojčata už udělala vlastní cukroví a ozdobila ho.
-Ne. -Děláme to na večírek.
Tak jo, já jedu.
Kam jedeš?
Levi mě spojí s místním prodejcem potpourri.
-Seznámí nás. -Výborně.
-Jo. -Dobře.
Ahoj, miláčku. Ahoj, děcka.
-Ahoj, tati. -Ahoj, tati.
-Jane. Proboha. Ne. -Udělám jen knoflík.
Tyhle zdobit nemůžeš. Neber je. Chci jich mít sudý počet.
Kdy uvidíme Santu?
Nevím, jestli ho uvidíme. Jane, můžeš přestat? Já jen...
Vezmi je za Santa Clausem.
Letos ho můžou vidět naposledy.
-Proč? Santa umírá? -Ne.
-My umíráme? -Ne. Fajn. Já vás vezmu.
Stejně potřebuju sehnat dárek na bílého slona.
-Vy už ho máte? -Jo.
Jo. Já dělám něco výjimečného.
Co je to bílý slon?
To je hra, kdy si na štědrovečerním večírku vyměňujeme dárky.
A vy to asi neznáte,
protože vám o tom Harper zapomněla říct.
-Promiň. -To nic. Něco dnes seženu.
Výborně. Děvčata, můžete jet se Sloane do obchoďáku.
Slíbila jsem tátovi, že mu pomůžu s projevem u večeře.
Jo, moc ráda bych jela,
ale musím dodělat svoje vánoční dárky.
Takže pojedeme jen my dvě. Zábava.
-Ale do čtyř buďte všechny doma. -Nevadí?
Pořídíme tu vánoční fotografii, než odjedeme na večeři.
-Jo. -Jo.
Poslyš!
Hej. Pohlídáš je chvíli? Něco si musím zařídit.
Santa jim slíbil kompletní dílo Sylvie Plathové, takže...
-V pohodě? -Jo, jo.
Dobře. Děkuju. Nezlobte, vy dva.
Ahoj, děcka. Nechcete
jít...? Nechcete...? Pojďte.
Proč se teta Harper u tebe schovávala?
Hrály jsme hru.
Na schovávanou?
-Jo. Na schovávanou. -To hrajeme rádi.
Co si myslíte o té hře bílý slon?
-Pomůžete mi s dárkem? -Co tohle?
To je hezké.
Říkala jsem si něco, co by se líbilo všem, třeba...
Nevím. Šála by nebyla špatná.
Tu by někdo mohl chtít.
To se zdá vánoční.
Pojďte.
Carolyn. Dobrý den, ráda vás vidím.
Jsem Abby. Potkaly jsme se včera. Kamarádka Harper Caldwellové.
Ano. Ano, jistě.
Moc ráda jsem vás viděla.
Těším se na dnešní večeři.
-Dobře. -Dobře.
Hezký den. Uvidíme se.
-Hej, zůstaňte stát. -Slečno!
-Dejte tu tašku na zem. -Slečno, položte ji.
Dejte tu tašku na zem a pošlete ji...
Chcete to vysvětlit?
Říkám, že jsem si to do tašky nedala.
Nedala jste si to do tašky, ale skončilo to tam,
takže asi je to jen velké nedorozumění.
Možná tomu narostly nožičky a vlezlo vám to do tašky.
-Nedíval ses na nožičky? -Nedíval.
-Neříkám, že tomu narostly nožičky. -Nevypadá to dobře.
-Pittsburgh, jo? -Jo.
Co děláte tady? Štípete?
Jste čórkař?
-Prosím? -Chmaták a šméčkař.
-Nic z toho nedělám. -Rozbijete a vyloupíte?
Ten náhrdelník jsem nevzala. Určitě máte nějaké záznamy.
-Nemáte tam kamery? -Radíte mi, jak mám dělat svou práci?
-Toho budete litovat. -Fajn.
Co kdybyste tu práci vzala za mě? Teď to máte na povel.
-Přinutím ji zpívat, jo? -Do toho.
Ta bude zpívat jako ptáček.
Eugene? Zatraceně. My tady...
-Prý tu máte cruffiny. -Ne.
Žádné nemáme.
Nemáte, nebo měli? Měli?
-Ne, jídlo si tu už nenecháváme. -Ne.
-Tati, Abby by to neudělala. -Rychle, jdeme pozdě.
O tom se nebudeme bavit, Harper.
Jen buď milý.
-Já vím. -Omlouvám se.
-Já jsem to neudělala. -Zlato, já vím.
Ale Carolyn si myslí, že radši nemáš chodit na tu večeři.
Hele, stejně to bude nuda. Buď ráda, že tam nemusíš.
Pojď sem.
Můžeme si po večeři vyjít?
Moji kamarádi chtějí vyrazit. Můžeme jít s nimi, nebo nemusíme.
Myslím, že potřebujeme pauzu od mojí rodiny.
Jo.
Harper, musíme jít.
-Přijdeme pozdě. -Dobře.
Uvidíme se pak. Dobře.
Promiň.
Zase jsme neudělali tu fotku.
GUTHRIE TO JE BÁJEČNÝ ŽIVOT
Ahoj.
Zase se potkáváme.
Jo.
-Bez Harper? -Jo, ona je
s rodinou. Sejdu se s ní za chvíli.
Cos koupila?
To ti nemůžu říct, je to na ten večírek s bílým slonem.
-Ty tam taky jdeš? -Jo.
Jo, moje rodina tam chodí každý rok. Je to...
Bože, je to nejlepší mejdan roku.
Jsem ráda, že jsem tě potkala,
protože mám takový problém, že když si sáhnu prstem do oka,
tak to fakt bolí.
Jo, to je klasický případ kontaktní stupiditidy.
-Protože je stupidní to dělat. -Jo.
Když se dostaneš do fáze píchání, je prakticky po tobě.
Dala bych si něco ostřejšího.
Můžeš mi poradit podnik?
Jo.
Co jsou Vánoce?
Vánoce jsou o lásce
Co jsou Vánoce?
Vánoce jsou o sdílení
Co jsou Vánoce, neuhádnete?
Vánoce jsou o hepen... penisu
-Ale jo. -Kéž by.
-Povídej. -Kéž bych to udělala.
-Sebralas to? -Ne.
A ještě ke všemu stále nemám dárek na bílého slona.
-Musíš ho sehnat. -Já se snažím.
Pomůžu ti. Znám i jiná místa než obchoďáky.
To by bylo super.
Kdy přichází Vánoce?
-A kdy Vánoce odchází? -A kdy Vánoce odchází?
-Přijdou, ale neodejdou -Přijdou, ale neodejdou
Cos včera myslela tím, že to chápeš?
To byla jen poznámka na základě domněnky,
kterou mám o tobě a Harper.
Myslím, že to je přesná domněnka.
Nemusíš se o tom se mnou bavit. Vím, že je to divný.
A co ti řekla?
Že jste spolu na střední chodily. Žes byla její první holka.
To je tak všechno.
Je toho víc?
Jo, trochu.
Teda...
Jo.
Jo. Jako holky jsme byly naprosto nerozlučné.
Byly jsme nejlepší kámošky a pak v prváku
jsme začaly být víc než to.
Začaly jsme spolu chodit.
Ale to samozřejmě nikdo nevěděl.
Nechávaly jsme si ve skříňkách milostná psaníčka.
A jednou jedno našla Harpeřina kamarádka
a zeptala se Harper,
co to má znamenat. A Harper v podstatě jen řekla,
že jsem lesba a že jí nedám pokoj.
A za pár dní to věděla celá škola
a všichni na mě byli hnusní.
Promiň, to je... To je mi líto.
Jo, takže chápu,
jaké to je milovat někoho,
kdo se bojí ukázat světu, kdo je.
Ale to už je dávno.
Jo.
Děkujeme!
Tak jo. Stačí.
A s další písní budeme potřebovat vaši pomoc.
Položíme vám...
-Otázku. -...otázku.
-A vy odpovíte. -Dáte nám odpověď.
-Jo. -Je to snadné.
Začneme.
Kdo má bílé a dlouhé vousy?
-Budeme zpívat. Můžeme? -Dobře.
Kdo přichází ve slavnostní večer?
Santa přichází ve slavnostní večer
-Slavnostní večer -Slavnostní večer
-Bílé vousy -Bílé vousy
Všichni!
To musí být Santa
Santa Claus
-Ne. Co? Proboha, ne. -Co je?
Teď budeme trochu důvěrnější.
Kdo má vysoké boty a červený oblek?
Chcete ji slyšet zpívat, že?
Jo. Jo. Chceme ji slyšet zpívat.
Pomůžu ti.
Kdo má vysoké boty a červený oblek? Santa má vysoké boty a červený oblek
Výborně!
Kdo má na hlavě dlouhou čepici?
Santa má na hlavě dlouhou čepici
-Na hlavě -Na hlavě
-Červený oblek -Červený oblek
To musí být Santa
Santa Claus
To musí být Santa
Měla bych jít. Píše mi Harper.
Dobře.
Santa má bílé a dlouhé vousy
Ahoj! Abby je tady.
-Panáky. Můžeme? -Jak ses měla?
-Panáky! -Bylo to super.
-Já si dám pivo. -Ne, Abby.
Tady nemůžeš být střízlivá. Můžeme? Na zdraví.
Do očí.
-Do očí, do očí. -Raz, dva, tři. Teď.
-Chci nějakou hudbu. -Večeřelas?
-Jo. -Počkej. Hned přijdu.
-Strašně tě to tady nebaví? -Ne.
Ne, jsem jen unavená. Fakt unavená. Asi už půjdu.
To ne.
Já bych ještě chvíli zůstala. Nevadí?
-Jo. Jasně. Jo. -Jo?
Určitě?
Dobře.
Zvládneš dojít domů? Nezdržím se dlouho.
Tak jo. Napiš mi, až dorazíš domů.
Jdu spát. Napiš mi, až dorazíš domů. Miluju tě.
Dobrou noc
Pobavili jsme se.
Jo.
-Jsem rád, žes šla. -Jo.
Už dlouho jsme nic takovýho nepodnikli...
Dlouho jsme...
Však víš, chybělas mi.
-Bylo fajn se zase vidět. -Jo.
Já jdu tudy.
-Kruci. Já jdu tudy. -Kudy ty?
-Dobrou. -Dobrou. Moc rád jsem tě viděl.
Harper, byl v tom někdo jiný?
Co tím myslíš?
Proto jsme se rozešli?
Ne.
Říkala jsem ti, že vztah na dálku začal být těžký a...
Na dálku. Jo, já vím. Já vím.
Nevím. Vždycky mi přišlo, že v tom bylo něco...
Že v tom bylo něco, co mi tajíš.
Nikdo jiný v tom nebyl, takže...
Jsem doma. Dobrou.
Haló.
Co se děje?
-Chci vědět, že jsi v pořádku. -Proč bych nebyla?
Neodpovídalas mi, tak jsem...
Jo, ale víš, že jsem byla s kamarády.
Ale nevěděla jsem, že budeš venku do dvou do rána,
-tak se na tebe jdu podívat. -Dobře.
Promiň. Nevěděla jsem, že mám večerku.
Co to s tebou je?
Nic, já...
Nic.
Jen nevím, proč mě hlídáš.
-Já tě hlídám? -Jo.
Trochu...
-Co? -Trochu mě to
dusí.
-Já tě dusím? -Nebo ne. Ale prostě...
Já se dost dusím v té skříni nepřiznání, kam jsi mě zase strčila.
-Souhlasilas s tím. -Jo, už jsme byly skoro tady.
Můžeš...? Prosím, buď zticha.
Já jsem chtěla... Já...
Kdybych věděla, že souhlasím, že si vyjdeš se svým bývalým, možná bych nesouhlasila.
Bože, Abby.
Myslím, že potřebujeme trochu prostoru.
Potřebuješ prostor?
Dobře.
Abby.
Ona hodně dupe.
Zlato, mám seznam věcí na večírek, které Jane dobrovolně zařídí,
ale nevěřím, že to sama zvládne,
takže potřebuju tvůj dohled.
Dobře.
Je to dlouhý seznam.
Tak jo.
RIDEHAIL Odhadované jízdné: 1008,23 dolarů
Ne, ne.
-Ahoj. -Tak jo.
Možná jsem byl moc kritický, když jsme spolu minule mluvili.
Jsi v neobvyklé situaci a jako tvůj kamarád
jsem tě měl nechat bezpečně se vyjádřit bez hrozby kritiky.
Takže se omlouvám. Jsem tady.
Žádné odsuzování. Co se děje?
Takže postupně.
Včera mě zatkla ochranka v obchoďáku a Harpeřina rodina mě má za zločince.
A potom, co byla do dvou do rána
se svým bývalým Connorem,
se chová jako někdo, koho nepoznávám.
A chci odsud vypadnout, ale odvoz by mě stál tisíc dolarů.
Proto se vyhýbám Vánocům. Vyvolávají ve všem to nejhorší.
Vím, že o mě nejde. Připadám si jako blázen...
Vydržím to dva dny? Není to tak dlouho.
Ale nevím. Já...
Co bys dělal ty?
Já... Děkuju.
Asi o tom budu muset popřemýšlet.
Haló?
Ahoj.
Ahoj, tady Abby.
Máš teď chvíli čas?
Kdo bude chtít malou výrobnu koblih?
Tahle rodina.
Dvě sestřenice od nich se jednou na večírku popraly kvůli
výrobníku quesadilly.
Omlouvám se za to předtím. Promluvíme si po večírku? Miluju tě.
-Všechno v pořádku? -Jo.
Mockrát děkuju. Vypadá to moc dobře. Vážně dobře.
Jo, promluvíme. Taky tě miluju.
Tohle všechno je pro mě.
Můžeme jít?
Snad se nic nestalo.
Tam to nedávejte. Copak je to večírek ve stodole?
Vážení, prosím, pojďte dolů!
Uděláme tu fotku, jakmile dorazí Jane.
Myslíš, že se to teď hodí? Začnou přicházet hosté.
Jindy už to nepůjde.
-Dobrý den, Abby. -Dobrý den.
Kam mám dát dárek na bílého slona?
Nevím, do trouby?
Proboha, Abby, kam myslíte? Pod ten zatracený stromek.
Omlouvám se. Promiňte.
Asi jste ani nikdy neměla vánoční stromek.
Tenhle večírek děláme každý rok. A je jedno,
jak brzy ho začnu plánovat, vždycky si připadám nepřipravená.
A nemůžu najít svou vánoční brož. Neviděla jste ji?
Můžete mi to říct. Nebudu se zlobit.
Jen chci vědět, že je v bezpečí.
Neviděla jsem ji.
Dobře. Kdyby se zázračně objevila na mém toaletním stolku,
nebudu se na nic ptát.
-Dobrá. -Dobře.
Tede.
Jen jsem chtěla říct,
že všechno to včera bylo naprosté nedorozumění.
-Já bych nikdy... -Nemusíte nic vysvětlovat.
Jen se vyhněme dalším incidentům, ano?
Jo. Ano.
Veselý Štědrý večer!
-Ahoj, Abby. -Ahoj.
Podívej, co přinesl malý skřítek.
-Co je to? -Moje mistrovské dílo.
Kdo si to vybere, bude mít velkou radost.
Jane, ještěže jsi už tady. Opět se zasekla tiskárna.
Dobře. Jdu na to.
-Ahoj. -Ahoj.
Jak jsi strávila den?
Byla jsem pro dárek na bílého slona.
-Ve městě? -Jo.
-Jak ses tam dostala? -Už přišla Jane?
Jo, je s Tedem v pracovně.
Jane, Tede, pojďte!
Je hezké, že jdete. Kde jsou dvojčata?
Dnes se nechtějí fotit.
Harper, pojď se mnou.
Je to odklon od tradičních dárků k netradičním.
Ta plavidla jsou vytvářena individuálně.
Moc rád uvážlivě...
Sloane byla na cestě stát se partnerem ve firmě,
než založila rodinu. Je to naše super máma.
Harper je náš tahoun a Jane
jediné vděčíme za to, že tady v domě funguje internet.
Umím to s routery.
S dovolením, přátelé. Dvojčata si pro vás připravila píseň.
Co piješ?
Nějaký kořeněný alkohol.
-Fuj. Můžu ochutnat? -Jo.
Plort je vůdce Stínových snílků.
Je napůl člověk, napůl Quazzle.
Má oči jako Verg, ale srdce jako Zengle.
-Ten Verg je z matčiny strany... -...lázeňský balíček, uhličité koupele...
Promiňte. Sloane, Harry chce vidět dvojčata.
-Najdu je. -Dobře.
Omluv mě.
Víš, naši na mě tak viseli,
že věřím na Santa Clause,
že i po několika letech, kdy jsem na něj už nevěřila
a oni to věděli,
jsme tu šarádu pořad opakovali.
Oni to tak prožívali, že jsem kvůli nim měla výčitky, víš?
Jo.
Měla jsem kvůli nim takové výčitky, že jsem je nakonec zabila.
To zní zábavně.
Tak jo.
Co se děje?
Dobrý večer.
Connore, tys přišel.
-Ahoj, veselé Vánoce. -Veselé Vánoce. Rád vás vidím.
-Ahoj. -Veselé Vánoce.
Já nevím.
Včera jsem se k nikomu v životě necítila blíž,
a dnes ji neznám.
Myslela jsem, že mě miluje a je šťastná,
ale tady vidím, že se děsí toho, co na to řeknou ostatní.
Takže si říkám, kdo je skutečná Harper, víš?
Možná obě dvě.
Zítra jsem ji chtěla požádat o ruku.
Přinesu ti pořádné pití. Jo?
Abby? Abby!
Promiňte. Co?
Co tady děláš?
Kdy to pochopíš? Já tě sleduju.
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Jsem Tipper. Tohle je náš dům.
Jste ten bývalý přítel?
Ano, jsem John,
Abbyin bývalý heterosexuální přítel.
A chci ji získat zpátky.
Rozumím. Bylo by milé vědět, že přijedete,
ale když už jste tady, tak se bavte.
Mockrát děkuju.
-To jsem zmáknul. A ona je báječná. -Co tady děláš?
Ten telefonát bylo volání o pomoc.
Jdu tě zachránit. Prosím, sbal se.
To je ten bývalý přítel?
Asi je to fešák. Já... Můžeme už jít?
Harper. Je po všem. Končím.
Já jen...
Přátelé, prosím, posaďte se.
Začneme bílého slona.
Abby. Můžeme si na chvíli promluvit?
Ne. Musím jít. Nemůžu...
Už to pro tebe dál dělat nemůžu. Ale veselé Vánoce.
Užij si svoji rodinu a Connora.
Cože? Co? Ne. Já ho nechci.
Nechci Connora. Chci tebe.
-Tak co to bylo? -Já nevím.
Proč se choulíš v koutě s Riley?
Tohle s Riley nijak nesouvisí.
Všechno je to kvůli tobě, Harper!
Že o nás neřekneš vašim, byla tvoje volba.
Není to tak snadné.
Víš, jak bolí, když někdo, koho miluju, mě schovává?
Neschovávám tebe. Ale sebe.
Ano?
Celý život se od nás očekává,
že budeme dokonalé zlaté děti.
Lásku jsme doma nedostávaly zdarma.
Musely jsme o ni soutěžit,
a když jsme se odklonily z jejich směru, prohrály jsme.
Vím, že to je postavený na hlavu. Já to chápu.
Ale jsou to moji rodiče.
A bojím se, že když jim řeknu, kdo jsem, ztratím je.
A vím, že když jim to neřeknu, ztratím tebe.
Nechci tě ztratit.
Pojď sem. Pojď.
-Ne! Nechci tě ztratit. -Ne. Podívej se na mě. Pojď sem. To nic.
-Ne. -No tak, přestaň.
-Nechci tě ztratit. -Neboj.
Matildo a Magnusi!
Kdo chce dárek,
tak ať si vezme číslo.
-Čau. -Čau.
Ještě někdo?
Makáš?
-Cože? -V posilovně.
Jo.
-Ty? -Jo. Jo.
Kolik dáš na bench?
Pět set, přes pět set.
Každý má číslo?
-Děti? -Sloane, Sloane, Sloane.
-Jo? -Můžeme si promluvit?
O čem? Ty a Abby spolu chodíte.
Bůhví jak dlouho lžeš celé rodině.
-Je to...? Je to tak? -Hlavně...
Prosím, zatím to neříkej našim.
Prosím, Sloane. Řeknu jim to po svátcích.
Roztrhni to.
Slib mi, že nic neřekneš.
Teď se to vůbec nehodí.
Po svátcích jim to stejně chci říct.
Je mi tě líto.
Naši budou dost zdrcení, až zjistí, žes jim lhala.
-Jestli... -Dobře.
Děcka, mám vás!
Děláte si srandu? Ještě to nemá nikdo vědět.
Měli jsme dohodu.
Promiň.
Asi nejsem jediná, kdo má tajemství.
-Jo. -Jo, to je... To je pořádný sval.
-Pevný. -Díky, kámo.
Všechny jsou tak hezké.
Tak už si vyber, Jane.
Dělám si legraci.
Vůbec nevíš, co se děje v jiných rodinách,
takže koukej být zticha.
Ty buď zticha, ty náno.
-Měla bych běžet. Jo. -Jo.
-Levi. Měli bychom... -Copak to asi je?
Abby, podej toho Santu.
-Co... -Nepleť se do toho, Sapfó.
Nechal bych to.
Nevím, co to je.
Je to velké.
Božínku.
Pomoz mi s tím.
Co je to?
Obraz hlavní ulice. Namalovala jsem ho.
Moc hezký.
Ne, ne, ne!
Já tě zabiju! Zabiju tě!
-Co to děláte? -Děvčata!
Co se to děje?
Jo, co se to děje?
Harper, řekneš jim to, nebo mám já?
-Mlč, Sloane! -Proč? Nehodí se to?
-Holky, ihned přestaňte! -No tak. Obejměte se.
-Ticho, Jane! -Ticho, Jane!
Nedělej to, Sloane.
Protože se bojíš, že nebudeš oblíbenkyně. Jak dojemné!
-Sloane, děláš scénu! -Já?
Myslíš, že ona je neviňátko?
Všechno to je kvůli tomu, že Harper je...
Harper je lesbička.
Abby je její přítelkyně.
Ona lže.
Já nejsem lesbička!
Sloane je ta, která má velké...
Ne!
Harper!
-Přestaňte! -Bože.
-Zatraceně! Přestaňte! -Ne!
Tak dost!
Do toho obrazu jsem investovala 100 hodin a vy...
Vy jste ho zničily, jako by to nebylo nic.
Bylo to něco.
Já jsem něco!
A víte co? Já se mám ráda.
A vy všichni možná ne, protože nejsem dokonalá.
Ale ať se vám to líbí, nebo ne, patřím do téhle rodiny
a už mě nebudete přehlížet!
Ne!
Tak dost, holky! Ihned přestaňte!
Děti, co tam vzadu děláte?
Hrajeme si na schovávanou jako Abby a teta Harper.
Abby?
Chceš se projít?
Tak jo.
Dobře.
Pojď.
Naši milovali Vánoce.
Dělali jsme všechno. Zdobili,
stavěli stromek a sledovali vánoční filmy.
Po jejich smrti jsem nemohla Vánoce slavit.
Svátky mi strašně připomínaly,
že už tady nejsou.
Tak jsem si myslela, že možná letos
s Harper a její rodinou
to budu cítit jinak.
Myslím, že mě nemiluje tolik, jak jsem si myslela.
Poslyš.
Že se Harper nepřiznala rodičům, s tebou nijak nesouvisí.
Jak to, že ne?
Co ti řekli vaši, když jsi jim řekla, že jsi lesba?
Že mě milují a podporují.
To je úžasné.
Můj táta mě vykopnul z domu
a 13 let se mnou nemluvil, když jsem mu to řekl.
Každý to má jinak.
Existuje tvoje verze, moje verze a všechno mezi tím.
Ale všechny ty příběhy mají společný
ten moment, než ta slova vyslovíš,
když ti srdce buší o závod a nevíš, co bude dál...
Ten moment je vážně děsivý.
A jakmile ta slova vyslovíš, nemůže je vzít zpátky.
Kapitola skončila a začíná další.
A ty na to musíš být připravená.
Za nikoho to nemůžeš udělat.
To, že Harper není připravená,
neznamená, že nikdy nebude
a že tě nemiluje.
Já chci být s někým, kdo je připravený.
Ten kabát ti moc sluší.
Veselé Vánoce. Děkujeme.
Počkejte na mě v autě.
Bezva večírek.
Jo.
Seš v pohodě?
Moc mě to mrzí.
Veselé Vánoce.
Ona je vážně dobrá.
Jo.
-Riley. -Sloane.
Mrzí mě to.
Uložím vás dva do postele.
Děkuju, paní Levinová, že jste přišla, a ještě jednou
se omlouvám za to divadlo.
Zavolám vám.
Co to kruci mělo být?
Ani jako děti jste se takhle hrozně nechovaly.
Čekal jsem od vás víc, hlavně od tebe, Harper.
Víš, jak to dnes chodí.
Pověst je všechno, a dnes jsi ohrozila moji.
Jane, vím, že jsi jen chtěla nebýt opomíjená.
Bylo to moc hezké.
Sloane, vymýšlet si lži o vlastní sestře?
Máš přece na víc!
Aspoň jsi mívala.
Promiňte, jen si vezmu věci.
Počkej, Abby.
Počkej.
Sloane nelhala.
Jsem lesba.
A miluju Abby.
Promiňte, že jsem to neřekla dřív, ale vím, jak vám záleží
na vzezření a pověsti, a být lesba prostě
nezapadalo do plánu.
Ale já
jsem ublížila Riley,
protože jsem se tak bála, že zjistíte, že nejsem ta, za koho mě chcete.
A
dodnes toho lituju.
Nemůžu to udělat Abby
a zahodit náš společný život.
Takže končím
se strachem a s tajnostmi.
Miluju tě.
Eric a já se rozvádíme.
Před pár měsíci jsme šli od sebe.
Neřekla jsem vám to, protože bez mojí rodiny
jsem pro vás bezcenná.
Celý život se snažíme získat vaši lásku
a já taky končím.
Já nemám žádná tajemství, ale jsem s nimi.
Já půjdu.
Počkej, ne.
Udělala jsem to.
Promiň.
Ale pozdě.
Vždycky jsem chtěla zkusit karate,
i když to není moc elegantní.
-Nesnáším květiny. -Já ti rozumím.
Tolik jsme se báli, abychom vypadali dokonale.
Ale možná ani nevíme, co je to dokonalé.
Máme dceru, která je nešťastná v manželství
a která se nám to bála říct.
A další dceru, která byla nešťastná,
protože se bála, že ztratí naši lásku, když nám poví pravdu.
A Jane je v pořádku jen proto,
že jsme nad ní zlomili hůl, když ve školce nepřestala kousat.
To má
podle mého k dokonalosti hodně daleko.
Díky.
Moc mě to mrzí.
Já vím. Mě taky.
A Jane, já...
Moc se omlouvám za ten obraz.
-Byl vážně krásný. -To byl.
Díky, holky.
Potřebuje jen trochu času.
Poslouchej to složení.
"Maltodextrin, autolyzovaný kvasničný extrakt,
umělá barviva, červeň Allura AC, aluminium lake, E 110, E 102."
Protože všechna ta barviva chutnají jinak.
Je mi zle z toho, jaké jedy
ty firmy prodávají jako jídlo.
-Kdo hlídá zvířata? -Můj terapeut se o ně stará,
ale musíme si někdy promluvit o té rybce.
Co se s ní stalo?
Jdeme najít žvýkačky.
Předem chci říct, že jistě každý souhlasí,
že ryby patří do moře. Je to tak?
Abby.
-Jak jsi nás...? -Sledovala jsem tě. John mě to naučil.
-Chci jet domů. -Já vím. Já jen...
Prosím, dovol mi to říct.
Ty jsi moje rodina.
Jsi láska mého života.
Chovala jsem se hrozně a kéž bych mohla všechno vrátit.
Ale slibuju, že ti to vynahradím.
Budu ti to vynahrazovat do konce života.
A už ti takhle nikdy neublížím.
Ale prosím, dej mi ještě jednu šanci.
Chci s tebou vybudovat život.
Prosím.
-A co vaši? Já... -Ne, ne, já...
Je mi jedno, co si myslí.
Záleží mi jen na tobě.
Když mám tebe, víc nepotřebuju.
Buď se mnou.
Dělej.
Jo.
CALDWELLOVI
Stínoví snílci byli donuceni povstat proti Flankům.
Kvůli jasnému porušení práv Thorfů.
Přesně tak.
Dobré ráno.
-Ahoj. -Veselé Vánoce.
-Dobré ráno. -Ahoj.
-Ahoj.
-Jak ses vyspala? -Byl dole?
Ne, ještě ne.
Vážení.
Do toho, děti.
My jsme dali ten náhrdelník Abby do tašky.
Omlouváme se.
Děkuju vám.
Už si můžeme rozdělat punčochy?
-Jo. -Jdeme.
V kampani jsem utopil téměř všechny naše úspory.
Protože jsem myslel, že když vyhraju,
budete na mě všichni hrdí.
My už na tebe hrdí jsme.
Nám je jedno, jestli vyhraješ.
Jo, a na těch penězích nezáleží.
Až prodám knihu, postarám se o nás všechny.
Mám vás rád, holky.
A mrzí mě, že jste si kvůli mně myslely,
že by tomu někdy něco mohlo stát v cestě.
Chci se polepšit, a to chvíli potrvá,
ale chci jen, abyste našly stejnou radost a štěstí,
jaké dáváte mně, ať už to pochází odkudkoliv.
Úsměv. Úsměv.
Tys myslel, že to neumím, co?
-Haló? -Veselé Vánoce, Tede.
-Veselé... -K věci.
Mám vás ráda. Taky myslím, že můžete vyhrát,
a nejen tyto volby.
-Díky, paní Levinová. -Moment, je tu jedno "ale".
Nevím, jestli včerejší Sloanino odhalení bylo pravdivé,
ale pokud ano a Harper přijme politiku "neptej se a mlč"
ohledně svého soukromého života,
tak si můžeme plácnout. Co vy na to?
-Tak co? -Nedopadne to.
Něco vymyslíme.
-Pojďte sem. -Dobře.
-Kde mám stát? Tady? -Tamhle.
-Asi tak... -Dobře.
-Jane, ty jdi doprostřed. -Jo.
Tak.
Johne, můžu vás poprosit?
S radostí.
Dobře.
Abby, co tam děláte?
-Pojďte sem. -Honem.
-Tak jo. Řekněte "Vánoce". -Ne, to neříkejte.
O ROK POZDĚJI
STÍNOVÍ SNÍLCI A DRUHÁ SESTRA JANE CALDWELLOVÁ
"Jakmile překročí rokli Corvall, vstoupí na území flómů.
Stínoví snílci vědí, že to možná všichni nezvládnou
s neporušeným Krindollem,
ale celá thorfská rasa na ně spoléhá.
Podívají se na sebe a pak do temnoty.
Je to Glank, kdo podniká první krok."
-Prosím. Díky, že jste přišel. -Děkuju.
Nashle.
-Ahoj. Uvidíme se tam? -Ahoj.
-Jo. Jasně. Určitě. -Bylo to úžasné.
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
Dvě najednou. To je příval.
GUTHRIE TO JE BÁJEČNÝ ŽIVOT
VÁNOČNÍ FILM TO JE BÁJEČNÝ ŽIVOT
Tipper_Caldwellová - Oslava bestseleru @JaneCaldwell!!
Šťastné Díkůvzdání od Caldwellových!! Máme být za co vděční. #rodina
VOLTE TEDA CALDWELLA ZA STAROSTU
Dobrý den, pane starosto!! On vyhrál!! #starostacaldwell #milujusvehomuze
Vítej do rodiny, Abby!! #zasnoubene lol
Dokázala jsem to!! #zlutypasek karate #dekujusenseii
RODINA ZA ROVNOST
Můj první průvod gay pride!! #pride2021
Roztomilí oslavenci!! Rostou tak rychle, že? #narozeniny #takroztomile
Já a můj muž #selfie
Harper a Abby #opravdovalaska
Veselé Vánoce vám přeje naše rodina. #rodina
Překlad titulků: A. M. Kroulik Frimlova