YTTERDÖRR
DITT NAMN ÄR ROY FREEMAN FÖDD 23 MARS, 1964
DRICK INTE ALKOHOL SOPORNA HÄMTAS PÅ ONSDAGAR
GLÖM INTE TELEFONEN DET ÄR OKEJ
DU HAR ALZHEIMERS DIN LÄKARE HETER DR MEHTA
-Nämn tre föremål i rummet. -Stol, lampa, klocka.
-Tre föremål som inte finns i rummet. -Whisky, flygplan, kapplöpningshäst.
-Vad är dagens datum? -Torsdag.
Datumet, inte veckodagen.
-September. -Vilket årtal är det?
I vilken stad är du född?
Minns du din mors namn?
Din fars namn?
Det är en experimentell procedur. Vi skickar signaler till hjärnan
och nya nervbanor bör utvecklas. Resultaten kan vara oförutsägbara.
Speciellt med tanke på ditt tidigare missbruk.
Det är ofta en bidragande faktor till Alzheimers.
-Hallå? -Pratar jag med Roy Freeman?
-Hallå? -Ja.
Jag heter Emily Dietz och jag jobbar för Clean Hands .
-Clean Hands? -Det stämmer.
Vi är en ideell organisation vars mål är att hjälpa fångar
som har blivit felaktigt dömda.
-Har du tid att prata? -Visst. Vad gäller saken?
Det gällde ett av dina gamla fall.
-Mr Freeman? -Miss Dietz.
-Tack för att du tog dig tid. -Det gällde ett gammalt fall?
Det stämmer. Isaac Samuel.
Isaac Samuel? Jag minns honom tyvärr inte.
-Du kan så klart inte minnas allt. -Något åt det hållet.
Han dömdes för mordet på Joseph Wieder för tio år sedan.
Hans avrättning sker i slutet av månaden.
Vi har bett guvernören att avvakta men det ser mörkt ut.
Jag känner inte igen honom. Vad har det här med mig att göra?
Han har bett att få prata med inspektörerna som var där
när han erkände.
-Förhörde jag honom? -Jag har inte hittat din partner.
-Vad vill han prata om? -Det får du fråga honom om.
OFFRET DRABBADES AV EN MASSIV HJÄRNBLÖDNING
ALLVARLIGT TRUBBIGT TRAUMA UPPREPADE SLAG
INGET MORDVAPEN HITTADES.
Isaac Samuel?
Jag heter Roy Freeman och brukade jobba som inspektör.
-Du ville prata med mig? -Ja.
Här är jag. Hur mår du?
Jag har allt man kan önska sig.
Tre mål om dagen, medlemskap i den lokala bokklubben.
Fängelset må ha min kropp men Allah har min själ.
Du skiter fullständigt i hur jag mår.
Emily Dietz från Clean Hands
sa att du hade något att säga. Var det allt?
Jag vill veta hur det känns att ha dömt en oskyldig man till döden?
-Är det du som är den oskyldige? -Missförstå mig inte.
Jag har gjort en del hemska saker, men jag dödade inte Joseph Wieder.
Du erkände till mordet.
Menar du att du ångrar dig efter alla dessa år?
Jag har spenderat de senaste tio åren
med att tänka på det som hände.
-Det som egentligen hände. -Är det därför jag är här?
Jag vet att du fick sparken efter rattfyllan,
men vill du inte lätta ditt samvete? Låt mig berätta min version.
Jag lyssnar.
Jag var så hög den natten att jag inte minns något.
Ni var på mig hela natten.
När ni väl visade bilderna var jag övertygad om att jag var skyldig.
Du bröt dig in och slog ihjäl honom. Dina fingeravtryck är överallt!
Kom igen. Erkänn!
Du gjorde det här. Allt är ditt fel.
Erkänn!
Varför åkte du hem till honom?
Året innan mordet blev jag dömd för stöld.
Jag stal välling till mitt barn. Wieder var åklagarens expertvittne.
Jag förklarade att jag var hög och inte visste vad jag gjorde.
Wieder sa att det inte stämde. De prövade mig som vuxen.
Jag var 18 år gammal och blev någon skinnskalles flickvän.
Vi tar det igen. Wieders vittnesmål gör så att du döms till fängelse.
Du åker hem till honom på natten. Du är arg...
Jag är ingen mördare!
Jag ville bara få tillbaka min son. Jag trodde att han kunde hjälpa mig.
Ja, jag åkte hem till honom.
När hans vaktmästare åkte hem smög jag in bakvägen.
Jag tog mig hela vägen in.
Det var då någon annan dök upp.
Är du redan tillbaka?
Plötsligt gick allt åt helvete.
Jag greps av panik och stack därifrån innan jag hann se vem det var.
-Så du rörde honom aldrig... -Jag talar sanning!
Tror du att jag ljuger?
Prata med Richard Finn. Han kan bekräfta det.
Vem är det nu igen?
Han var här för några månader sen. Han skriver en bok om mordet.
-En bok? -Precis.
-Jag borde nog inte bli inblandad. -Det är för sent!
Det här är ditt ansvar. Du var där när jag erkände!
Ställ det här till rätta. Jag har sonat för mitt brott.
Ställ det här till rätta. Annars är det ute med mig.
Medicinen hjälper till men du måste hålla igång hjärnan.
Böcker, pussel, allt som stimulerar hjärnan.
-Det var du! Erkänn! -Prata med Richard Finn.
Roy? Vad fan gör du här?
-Jag råkade vara i området. -Kom in.
Kom in.
Jag minns inte när jag såg dig senast.
Det måste ha varit för tio år sen, när de tog brickan ifrån dig.
Jag antar det.
Du är väl inte fortfarande arg? På den tiden drack alla på jobbet.
Den där olyckan hade kunnat hända vem som helst.
Vad är det? Har du slutat dricka?
Min läkare säger att det kan påverka min medicinering.
-Är du sjuk? -Jag är med i en klinisk prövning.
Jag har Alzheimers. De skickar in pulser i hjärnan.
-De ska tydligen stimulera hjärnan. -Herregud.
Om du inte hade sagt något hade jag aldrig känt igen dig.
-Minns du inte när vi var kollegor? -Nej.
Jag minns inget av det som står i våra gamla brottsakter.
Hela mitt liv är ett svart hål.
Minns du min fru, Kat?
-Hon gick bort förra året av cancer. -Jag beklagar.
Jävla cancer.
Polisavdelningens hälsoförsäkring täckte inte hennes sjukhuskostnader.
Jag blev tvungen att lösa det. Men nog om det. Varför är du här?
Minns du Isaac Samuel?
Han blev dömd för mordet på en professor vid Waterford College.
Du har pratat med den där kvinnan. Jag ringde aldrig upp henne.
Jag svarade. Hon sa att Isaac hade något att säga...
-Har du pratat med honom? -Jag åkte ner till fängelset.
Han säger att han är oskyldig.
-Alla dödsdömda fångar säger det. -Jag vet.
Han var väldigt övertygande.
Han nämnde någon vid namn...
...Richard Finn. Är det någon du känner till?
-Jag minns inte längre. -Jag läste igenom brottsakten.
När vi sökte igenom huset,
hittade vi hans fingeravtryck överallt.
Vad spelar det för roll?
Richard hävdar att han inte var i huset när mordet inträffade.
Vi bekräftade aldrig hans historia.
Är inte det konstigt?
-Vad menar du? -Jag vet inte.
Jag tänkte att vi kunde åka och prata med honom.
-Varför det? -Det är bara en känsla jag har.
Dessutom säger min läkare att jag måste stimulera hjärnan.
Visst. Jag har fortfarande några vänner inom kåren.
Jag hör av mig.
-Hallå? -Jag har hittat honom.
-Hyresvärden hittade honom. -Hur dog han?
En överdos av fentanyl.
-Bara ett sticksår. -Va?
-Han är inte mycket till missbrukare. -Han kanske var en nybörjare?
-Är du okej? -Han var vid brottsplatsen.
-Du sa det. -Inte bara hans fingeravtryck.
-Han var där morgonen därpå. -Minns du att du såg honom där?
Hans fingeravtryck fanns överallt och han dyker upp vid brottsplatsen.
Hans alibi är att han var ensam hemma när mordet inträffade,
och vi struntar i att undersöka honom närmare?
Vi hittade Isaacs fingeravtryck. Han hade motiv och erkände.
-Det är något som inte stämmer. -Det spelar ingen roll längre.
-De döda talar inte. -Nej. Men de lämnar kvar sin skit.
Mrs Finn? Jag heter Roy Freeman.
Jag förstår att det är olägligt men jag behöver prata med er om er make.
-Jag är hennes make. Eddie. -Jag ber om ursäkt.
Är den andra mrs Finn här någonstans?
Hon och Richard pratade inte...
Vad behöver du? Han var min bror.
Jag undersöker ett gammalt fall som han var intresserad av.
Han nämnde för en dödsdömd fånge att han höll på att skriva en bok.
-Är det något ni känner till? -Jag åker hem med tant Jude.
Min bil står här borta.
Jag hittade den i hans lägenhet. Den heter "Speglarnas bok".
Titeln är helt obegriplig.
Isaac sa att den handlade om mordet på Wieder.
Richard hade nog kallat det för en kriminalmemoar.
-Har du läst den? -Så mycket som jag klarade av.
Det är bara självförhärligande skräp.
Den handlar om någon tjej han var besatt av.
-Ni stod inte varandra så nära? -Man ska inte tala illa om de döda,
men Richard var inte någon man ville ha nära sig.
-Hur länge hade han missbrukat? -Droger? Aldrig.
Han höll aldrig på med dem. Det var inte hans grej.
Men man visste aldrig med honom.
Redan som barn var det något fel på honom.
De senaste åren var det något som inte kändes rätt.
-Vad var annorlunda? -Han var irriterad och paranoid.
Precis som han framstår i boken. Jag hade inte slösat tid på honom.
-Kan jag behålla den? -Gärna.
Minnet är nyckfullt. Det vi minns och det vi glömmer.
Sällsynta ögonblick som förevigas. Banaliteter som glöms bort.
Smärtsamma minnen som begravs djupt i våra sinnen.
Där får de ligga tills tiden väcker dem.
Det spelar ingen roll om det är bra eller dåliga minnen.
De kommer aldrig tillbaka på en gång.
De dyker alltid upp som bitar i ett pussel.
Du kan aldrig veta när nästa pusselbit dyker upp.
Månader, år. Det kan ta ett årtionde.
Som med mordet på Joseph Wieder.
Tio år av att jag inte förstod mig på dig.
Nu vet jag att jag missförstod dig.
Allt var på grund av henne. Laura Baines.
Hon var en sällsynt varelse som visste allt.
Ingen använde sig av kromatisk kontrapunkt som Rachmaninoff.
En kandidatexamen i både konsthistoria och neurovetenskap.
...mellan lägre kortisolnivåer och deras anlag...
En magisterexamen i matematik.
Det fina med vad Odlyzko visade är att distributionen...
Talade fem språk.
Hon visste precis vem hon var.
Jag önskar att jag hade gjort det.
Hur smakar bålen?
Du har smugit runt i väntan på att få prata med mig.
Jag förväntade mig något bättre än: "Hur smakar bålen".
-Jag har inte smugit runt. -Jag har nog sett din lömska blick.
Du får mig att låta som en seriemördare.
Jag kommer kunna säga att jag kände dig.
-Mitt namn är Richard. -Jag vet.
Det står skrivet på bröstet.
Och här står du, namnlös och mystisk. Det känns orättvist.
Vad gör väl namnet? Det, som ros vi kalla, med annat namn...
Underbart! Ännu en bardolator.
Vad handlar din avhandling om? Vänta! Låt mig gissa.
-Den är säkert kontroversiell. -Antagligen.
Interferens mellan könen i En midsommarnattsdröm ?
Nästan. Minneskonsolidering genom accelererad upplösningsterapi.
Ett av hans mindre kända verk.
Psykologiavdelningen. Jag heter Laura.
Smyger du ofta in på andra avdelningars fester?
Jag är här med prof. Wieder.
Jag hjälper honom och han administrerar min avhandling.
Den om minnesuppbyggnad genom accelererad försoning...
-Minneskonsolidering. -Förlåt. Nu är jag orättvis.
Det är lite väl långt.
-Hur många önskningar har du? -Det tillhörde min farmor.
Jag har läst att när kvinnor leker med sina smycken betyder de
att de flörtar med en.
Det säger du? Du borde inte tro på allt du läser.
-Stryp mig! -Va?
Gör det. Hårdare!
Efter det var vi oskiljaktiga.
De närmaste månaderna gjorde vi allt tillsammans.
Jag kände mig som mitt bästa jag med henne.
Vad tycker du?
Du är helt jävla fantastisk.
Fler behöver läsa det här. Du borde skicka ut den till tidningarna.
Det var som att jag upplevde världen för första gången, genom hennes ögon.
-Du är så talangfull. -Tack. Ge mig en sekund.
Hej mamma.
Men allt var inte perfekt.
Kort efter att vi träffades dog min pappa av en hjärtattack.
Min mamma hade inte råd att betala för mina studier.
Laura ville hjälpa till. Det är så jag träffade prof. Wieder.
-Välkomna. -Förlåt för att vi är sena.
-Det gör inget. -Hej.
Jag behövde ändå prata med vår vän i DC.
-Du måste vara Richard. -Laura har berättat mycket om dig.
-Säkert bara lögner. -Mest överdrifter och halvsanningar.
Dem kan jag leva med. Vad sägs om en martini?
Gärna.
Laura säger att du vill bli en författare.
-Jag vill skriva litterära memoarer. -Vad är det?
I traditionella memoarer finns det ingen plats för sanningen,
fantasin, minnet eller en egen stil.
-Du lägger till ett fiktivt element? -Jag skulle inte kalla det fiktivt.
Jag ber om ursäkt.
Författaren berättar det han tror är sant.
Det han tror är sant.
Så perspektiv och personliga erfarenheter spelar en roll.
-Mer vin? -Gärna.
Om tio år är det här vinet det enda vi kommer minnas från middagen.
- Chateau Léoville Barton . -Det tvivlar jag på.
Det är naturligt att våra sinnen byter ut minnen.
Speciellt om man dricker för mycket.
-Visa honom. -Det är inget partytrick.
-Vad pratar hon om? -Det förklarar vad vi jobbar på.
Okej då. Välj ett minne från din barndom.
Föremål, ögonblick, människor. Något du minns väl.
Jag minns att vi hade en grön pälsmatta och...
...fyra guldfiskar som var döpta efter medlemmarna i Kiss .
Det är ett bra minne. Vad sägs om något du vill glömma?
Blev du någonsin slagen av dina föräldrar?
-Nej. -Gick du någonsin vilse i affären?
Jag minns en gång när vi var i en leksaksaffär...
...och jag inte kunde hitta min mamma.
-Blev du rädd? -Det var länge sen jag tänkte på det.
-Jag letade efter henne överallt. -Men du hittade henne till slut?
Hon stod utanför och rökte.
Sjukt. Jag hade glömt bort det.
Grundpelaren i vår forskning är tesen
om att hjärnan blockerar människors trauman från att visa sig.
Traumat du upplevde den dagen var att din mor övergav dig.
Du var ett sårbart barn.
Insikten att din mamma skulle kunna skada dig var för traumatisk,
så du förträngde minnet.
Men det är kvar i ditt undermedvetna
och har blivit en del av den du är.
-Terapi vid middagsbordet. -Skål.
-Jag vill visa dig något. -Visst.
Det var många böcker.
Jag kan erbjuda 500 dollar i veckan för att organisera dem.
Katalogisera dem digitalt när du har tid.
Jag misstänker att det kan ta ett tag.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Laura berättade om din situation.
-Du borde tacka ja. -Tack.
Det var en dröm att jobba för honom.
Nya världar visade sig. En kurerad samling av världens främsta tänkare.
Jag läste hälften av böckerna jag katalogiserade.
Till slut exponerades jag för något jag inte hade väntat mig.
-Fler böcker? -Ja.
Professorn vill att jag ska donera dem men det finns en del fynd.
-Vad är grejen med dem? -Hans pappa samlade på dem.
De är signerade. Willie McCovey, Al Kaline, Ted Williams.
-Vill du ha den här? Jag måste jobba. -Tack.
Ett skratt. En hand på en arm. En sak är säker.
Vi måste ställa in middagen ikväll. Jag måste stanna kvar och hjälpa Joe.
Vi ses hemma.
Laura var mer än bara hans kollega.
Jag borde egentligen jobba.
Ska inte din forskningsuppsats vara klar imorgon?
Jag har så mycket jag borde göra. Jag kommer aldrig hinna klart.
Sluta.
-Gillar du det där? -Det vet du att jag gör.
Trots vår tid tillsammans kände jag henne inte alls.
Och när jag fann manuskriptet insåg jag att jag inte var ensam om det.
-Är du hungrig? -Jag visste inte att du var hemma.
-Vad är det där? -Det låg bland böckerna.
Laura är så ivrig.
Kom nu, innan maten blir kall.
-Gillar du att laga mat? -Jag vet inte hur man gör.
Du borde lära dig. Du kanske är bra på det.
Experimentera lite.
Laura gillar män som kan laga mat. Hur går det mellan er?
-Vi är bara vänner. -Lägg av.
Jag fick intrycket av att ni var mer än det.
-Sa hon det? -Jag kände det på mig.
-Vi har känt varandra ett tag nu. -Jag skulle aldrig...
Hon tog hit dig för att hjälpa till, inte för att komplicera saker.
-Det är därför jag är här. -Bra.
Då skulle jag vilja föreslå...
...att det vore bäst om ni slutade träffas.
-Va? -Ingen gillar komplikationer.
Jag ska resa iväg för att prata med några människor om min bok.
När jag kommer tillbaka förväntar jag mig att det är löst.
Smaklig måltid.
Han gick över gränsen. Jag behövde inte lösa något.
Hon gjorde det åt mig.
Älskling? Är du hemma?
Jag köpte med dumplings från det där stället du gillar.
Älskling?
Hon var borta. Dagen därpå inträffade det.
Professor Wieder hittades ihjälslagen.
Någon pundare erkände till brottet.
Skolan glömde snabbt bort tragedin
och jag gick vidare till att bli en okänd författare.
En vecka innan mordet hade Laura träffat Susan Avery,
Wieders kontakt vid försvarsmakten. Hon sa att Wieder stal hennes arbete.
Det funkar inte så. Vi beställde studien av prof. Wieder.
Men det var jag som skrev den.
Jag vet inte vad ni hade för överenskommelse men jag föreslår
att du tar upp det med honom eller universitetet.
Lägg av. Det här är mitt arbete. Han har stulit det!
-Jag beklagar. -Är det allt du har att säga?
Han får inte komma undan med det här!
Hon försvann efter mordet.
Det var som att hon försvann från jordens yta.
Sen såg jag henne igen.
"Sen såg jag henne igen"?
Var såg du henne igen?
-Hon är antagligen död. -Personnumret är fortfarande aktivt.
Hon har ingen hemadress eller sociala medier.
-Det finns bara en bild från skolan. -Hon kanske är privat av sig?
Det är samma sak med han vaktmästare.
Jag hittar varken hans telefonnummer, jobbhistorik eller hemadress.
Det är som att alla i Wieders omgivning har försvunnit.
Vet du vad? Du får mig att vilja försvinna.
Den enda jag har lyckats hitta är Finns ex-fru. Jag ska träffa henne.
-Vad ska hon säga? -Jag vet inte. Hon kanske vet något.
-Finn kanske var något på spåret. -Det är många antaganden.
Tänk om Isaac är oskyldig?
Då är det här vår chans att ställa saker till rätta.
-Han erkände. -Ja, han erkända att han var i huset.
Men han sa även att någon dök upp innan han hann göra något.
-Vem då? -Jag vet inte.
Vem ska då veta?
Jag måste pissa.
-Vad är ditt problem? -Jag ber om ursäkt.
Hallucinationer är en vanlig biverkning av ingreppet.
Jag har bara sett henne på bild.
Det antyder att ditt minne fungerar.
Samma sak gäller det du har börjat minnas igen.
Dina nervbanor håller på att återaktiveras.
-Så jag håller inte på att bli galen? -Tvärtom. Det här är något bra.
Behandlingen fungerar.
-Mrs Finn? Förlåt att jag stör... -Är det du som är snuten?
Det var jag som ringde. Jag är faktiskt pensionerad.
-Jag jobbar inte för polisen längre. -Bra. Jag har aldrig gillat snutar.
Det går inte ihop.
Richard var både paranoid, vilseledd och en riktig misantrop.
-Men han var ingen pundare. -Tror du att hans död var en olycka?
Jag slår vad om att det där ludret, Elizabeth Westlake, var inblandad.
-Jag vet inte vem det är. -Det gjorde inte jag heller först.
Jävla galning.
Några veckor innan han flyttade bråkade de om något.
-Elizabeth Westlake? -Ja.
Han började dricka igen. En kväll kom han hem och skrek i telefonen.
Lyssna på mig. Ljug inte för mig!
Han måste ha trott att jag sov.
Jag vet vad du gjorde och jag kommer inte låta dig komma undan med det!
Frågade du vad det handlade om?
Jag försökte undvika att prata med honom när han var arg.
Jag väntade tills han hade somnat.
Dagen därpå ringde jag numret och hörde hennes röstbrevlåda.
Vet du vad hon jobbar med eller hur de träffades?
-Nej. -Men du sa att hon var galen?
Jag har aldrig hört honom prata med någon på det sättet innan,
inte ens med mig.
Jag tror att det var hon som mördade honom.
-Miss Westlake? -Mr Freeman.
Har vi träffats? Jag har tyvärr svårt att komma ihåg saker.
Vi har träffats en gång tidigare. Jag läste om din olycka i tidningen.
-Får jag fråga var vi träffades? -Jag har tyvärr bråttom.
Det gör inget. Jag ville bara prata med dig om Richard Finn.
-Där har vi ett namn jag vill glömma. -Hur kommer det sig?
Jag antar att du aldrig har haft en förföljare?
Grejen är att han fick för sig
att du var inblandad i mordet på Joseph Wieder.
-Har du pratat med honom? -Nej. Han har tyvärr gått bort.
-Jag förstår. -Men han lämnade kvar sin memoar.
Jag undrade om du kunde tänka dig att ta en titt på den?
Jag har verkligen ansträngt mig för att glömma den tiden i mitt liv.
Jag förstår dig.
Men det finns en man som är dömd till döden för mordet på Wieder,
och hans avrättning är inte långt bort.
Så du kanske kan ta dig en titt?
-Om jag har någon tid över. -Tack så mycket.
-Ha en fin dag. -Ta hand om dig.
DINA SÖKRESULTAT ÄR KLARA!
Vi är framme.
Mr Devereaux?
Det tog ett tag innan jag kom ihåg dig.
Ni behövde inte höra min version. Ni hade redan hittat er mördare.
-Jag skulle gärna höra den nu. -Hur kommer det sig?
Jag vill försäkra mig om att allt har gått rätt till.
När prof. Wieder hittade mig var jag en skugga av mitt forna jag.
Han hjälpte mig och ordna ett jobb som vaktmästare åt mig.
Jag minns det kristallklart. Han var en kändis. Alla älskade honom
Jag vet inte exakt vad han jobbade med men han hade alltid besökare.
Viktiga människor från regeringen och försvarsdepartementet.
Han ledde en undersökning åt dem
där han testade sin nya medicin på traumapatienter.
Jag var en perfekt kandidat. Jag var först in i Irak.
Jag såg en hel del innan jag blev skjuten.
Jag insåg inte vilken skada det gjorde innan jag kom hem.
Wieder hittade mig och sa att jag passade för hans undersökning.
Vad var det för undersökning?
Vad skulle du säga om jag berättade att vi med hjälp av medicin
kunde byta ut dina traumatiska upplevelser mot bättre minnen,
eller kanske radera dem helt och hållet?
När kan vi börja?
Genom att aktivera motsatta delar av hjärnan kan vi släppa lös
de emotionella upplevelserna som är fångade i vårt nervsystem.
Men innan vi kan radera ditt dåliga minne
måste vi konfrontera det. Andas.
Det var effektivt mot PTSD, men det var bara en del av behandlingen.
Ta en tablett varje morgon och kväll.
Resten bestod av hans medicin. Han sa att den kunde radera allt.
Men du berättade precis om Irak. Jag trodde behandlingen fungerade?
Den gjorde det till en början. Jag slapp panikattackerna,
men medicinen hade rejäla biverkningar.
Jag kände inte igen mig själv.
Jag fick blackouts och vaknade utan att veta hur jag hamnat där.
-Så du slutade ta medicinen? -Ja, mot professorns rekommendation.
-Var är din bil? -Jag tog en taxi.
Vill du ha skjuts? Jag ska ändå in till stan och sälja lite kött.
-Är du säker. -Självklart. Platsen är ledig.
-Vet du något om Laura Baines? -Jag tror inte att någon gjorde det.
-Hon och Wieder va väl ett par? -Det vet jag inget om.
Han sa bara att hon var hans assistent.
Om de var något mer såg jag det aldrig. Men jag såg andra.
Jag kom över ibland för att göra reparationer.
Han hade gott om kvinnliga besökare. Han hade en samling.
Vad för sorts samling?
Han hade en gammaldags videokamera.
Han gillade väl att återbesöka sina tidigare erövringar.
Tog Laura någonsin upp det med honom?
Nej. Jag hörde dem bara prata om uppsatsen de höll på med.
Natten han blev mördad kom hon och Finn på besök. De bråkade om något.
Vi måste ha ett rationellt samtal om dina anklagelser.
-Du ljuger! -Det gör han inte alls!
Så nu vill du försvara honom?
-Vad bråkade de om? -Ingen aning. Finn blev förbannad.
Ni kan båda dra åt helvete! Ni förtjänar varandra!
Han stack. Jag gick för att prata med honom, men han var redan borta.
Eller så gick han aldrig.
Enligt Finns vittnesmål var han ensam hemma när mordet inträffade.
-Jag kan bara berätta vad jag såg. -Såg du när Laura gick?
Hon tog en taxi lite senare.
-Vart tog du vägen? -Mitt vanliga hak.
Bartendern där, Diane, var en av professorns tjejer.
Han var en bra man. Han förlorade bara sig själv.
Det kan hända vem som helst. Precis som det står i Bibeln.
Döm inte orättfärdigt, så att ni inte blir dömda.
Tack för skjutsen.
Det är jag. Han är hemma.
Den var väldigt spännande.
Tänker du inte bjuda in mig?
-Vill du ha ett glas vatten? -Jag tar hellre en whisky.
Jag har tyvärr ingen hemma. Läkarens order.
-Jag minns inte när jag drack senast. -Det är fördelen med din sjukdom.
-Du minns inte allt det dåliga. -Eller det som var bra.
Det var synd.
Det måste vara svårt att inte minnas sin familj och vänner.
Inget sätt att veta vem man är eller var man hör hemma.
Jag kan inte föreställa mig hur det måste kännas att vara så vilsen.
-Så ensam. -Vad tyckte du om boken?
Den var fylld med skitsnack.
-Så ni var aldrig ett par? -Nej. Det var i hans fantasi.
Folk ljuger hela tiden för att skydda sig själva
eller för att framstå som mer än de egentligen är
när verkligheten är för smärtsam.
Wayne Devereaux bekräftade det som står i boken.
Ännu ett pålitligt vittne. Men det är inte orimligt.
Många veteraner med PTSD finner sin tillflykt i fantasin och porr.
-Hittade han även på studien? -Nej. Han var en deltagare.
Men om jag minns rätt så reagerade han starkt på behandlingen.
Han avskydde hur den påverkade honom. Han blev ofta väldigt arg.
Du verkar veta en hel del om honom.
Jag transkriberade samtliga av Wieders patientjournaler.
Ibland lärde man sig saker man ångrade.
Han sa att Wieder höll på att publicera sina resultat.
Det är inte ovanligt. Han dog innan han hann slutföra sitt jobb.
Känner du att han gav dig äran du förtjänade?
Han dog innan vi kunde lösa den frågan.
Ett läkemedel som kan hjälpa en att glömma tidigare trauman.
Det känns som att det finns pengar att tjäna där.
Nu tror du att han blev mördad över pengar?
Du har en livlig fantasi, trots att du förlorat minnet.
Folk begår mord av olika skäl.
-Jag tog kontakt med Susan Avery. -Jag vet vem hon är.
De jobbade tillsammans i årtionden.
Då vet du även att hon har tagit över hans avdelning vid universitetet?
Det här samtalet hade varit trevligare över en whisky.
Du brukade älska att dricka, Roy.
Du bestämmer. Du har fem sekunder på dig att släppa pistolen.
Ett. Två...
-Tre. -Släpp pistolerna, grabbar.
Någon annan som känner sig modig?
-112, vad är det som har hänt? -Någon har blivit skjuten.
Jag kommer nu att läsa upp era rättigheter.
Ni har rätt att tiga. Om ni nekar den rätten kan allt ni säger
komma att användas mot er i en rättegång.
Ni har rätt till en advokat.
Om ni inte har råd med en kommer ni att tilldelas en.
-Är vi färdiga? -Ännu ett fall är avklarat.
Då firar vi. Jag bjuder.
Jag kommer snart.
Jag väntar i bilen.
Om ni inte har råd med en kommer ni att tilldelas en.
Förstår ni era rättigheter?
Du hade tur. Säkerhetskamerorna visar att han försökte köra på dig.
Det kommer ta ett tag men det kommer att dömas som självförsvar.
-Tack för att du kom. -Du hade gjort samma sak för mig.
Kriminalteknikerna hittade två flaskor fentanyl i bilen.
Samma skit som Finn dog av. De säger att det var ett mord.
Va? Skulle han ha dödat Finn? Varför då?
Så att han inte skulle bli utpekad för mordet på Wieder?
-Det låter logiskt. -Nej, det gör det inte.
Enligt Finns bok trodde han att det var Elizabeth.
-Det är något som inte stämmer. -Det är dig det är fel på.
Isaac begick mordet och erkände det.
Om en månad kommer rättvisan att skippas och han kommer att dö.
Då kan du vidare med ditt liv och glömma det här.
Var jag en bra polis?
Va? Vad fan pratar du om?
Var jag bra på mitt jobb,
eller var jag bara en lat jävel som försökte sitta av tiden?
Du var en av de bästa.
-Mitt namn nämns inte. -Va?
Mitt namn står inte med någonstans i dokumenten om Wieder-fallet.
Skaderapporten, vittnesmålen, den kriminaltekniska rapporten,
Samuels erkännande. Mitt namn står inte med.
Det är bara ditt namn.
Vad är det du försöker säga?
Jag har gått igenom alla mina fall under de senaste 30 åren.
Vi signerade alltid alla dokument tillsammans.
Mitt namn bredvid ditt.
Men inte den här gången. Hur kommer det sig?
Jag ser nog vad du försöker göra.
Du har pratat med alla de andra.
Tänker du anklaga mig nu? Vad är det för jävla fel på dig?
Du dyker upp ur det blå och ber om min hjälp.
Och nu anklagar du mig?
Dra åt helvete.
Jag är ingen mördare!
-Du är i ovanligt fin form i kväll. -Var är hon?
Hon kommer inte vara här på ett tag.
-Jag måste dra. -Ta inte min bil.
Du får tillbaka den imorgon.
Jag kommer aldrig glömma det du gjorde.
Imorgon.
Vi har inte öppnat ännu.
Var det en gammal gråhårig kille som drev det här stället?
Menar du Eric O’Toole? Han gick i pension.
Kan jag hjälpa dig? Min pappa äger stället.
Jag letar efter Diane. Hon brukade jobba här.
-Menar du Diane Lynch? -Ja. Vet du var jag kan hitta henne?
Du hittar henne borta vid kyrkan. Hon gick bort för fem år sen.
-Det säger du? -Var hon en vän?
Hon gav ett vittnesmål i ett fall. Jag ville bara ställa några frågor.
-Är du en polis? -Jag brukade vara det.
Jag bjuder på den här. Min farfar var en polis.
Jag blev precis påmind om att jag gillar det här.
Vem gör inte det? För Diane.
Får jag låna toaletten?
-Den är precis runt hörnet. -Tack.
-Hallå? -Det här är Susan Avery.
-Susan? -Från Waterford College.
Jag har något åt dig.
-Vill du inte ha ett glas vatten? -Nej, tack.
Du sa att du hade något åt mig?
Jag vet inte var originalet är men det här var min enda kopia.
-"Spegeleffekten". -Wieder var stolt över sitt arbete.
Han trodde att det kunde hjälpa folk med trauman.
-Men det publicerades aldrig? -Inte under hans namn.
Vad menar du?
Jag tolkar det som att du inte läst hennes bok?
Hon uppdaterade hans forskning med fynd hon gjorde under sina studier.
-Stal hon hans forskning? -Det händer hela tiden.
-Vem ska klaga? Han är död. -Ni beställde studien.
Det är inte så enkelt. Laura kom till mig med forskningen innan han dog.
-Jag hörde att hon var arg. -Hon sa att han stulit hennes arbete.
Ni kan inte låta honom komma undan!
-Hur lyckades hon publicera den? -Våra prioriteringar hade förändrats.
Jag upptäckte boken några år efter att jag börjat jobba här.
Varför gav ni er inte på henne?
Det fanns ingen anledning. Projektet lades ner.
-Visst brukade han bo i närheten? -Huset står fortfarande tomt.
Det var trubbigt våld mot huvudet.
-Har ni hittat vapnet? -Vi hittade slagträn i garaget.
Det verkar saknas ett.
Enligt vaktmästaren var de signerade. De är säkert värda en hel del.
-Ska du gå och prata med honom? -Jag är på väg. Kom igen.
Vad har du där?
Du lyckades visst aldrig hitta mordvapnet, eller hur?
Du la hit det.
Lägg tillbaka det.
In med er.
Varför lyssnade du inte på mig? Du kunde inte låta bli!
-Vad gjorde du? -Vad jag gjorde?
Jag städade upp den här röran för tio år sen.
-Har du glömt vad Diane gjorde? -Diane?
-Hon berättade vad du visste. -Diane Lynch?
Låt mig vara!
Från din favoritbar. Hon var en av Wieders patienter.
Det räcker så. Jag sa att jag skulle hantera det här.
Ni känner varandra.
Så ni är kumpaner? Jag förstår dig.
Din fru blev sjuk och du hade inte råd att betala.
Hon betalar dig för att döda Wieder så att hon kan publicera sin bok,
sen sätter du dit Isaac för att dölja spåren.
Jag betalade honom inte för att döda Wieder.
Vi träffades inte fören efter din olycka.
Mitt liv var förstört. Jag höll på att förlora åratal av forskning.
Mitt namn skulle alltid komma att associeras med det som hände.
Plötsligt dök din partner upp och ställde massa frågor.
Jag visste inte vad han ville. Jag var så rädd.
Dra åt helvete!
Så jag stack. Jag bytte namn och började om.
Jag avslutade forskningen och publicerade min bok
i hopp om att aldrig träffa honom igen.
Men några år senare började Finn rota runt.
Hon är en författare vid namn Elizabeth Westlake.
Hon brukade heta Laura Baines.
Hon måste ha stulit hans arbete. Det var nog hon som mördade honom.
Din partner lyckades hitta mig. Den här gången ville han ha pengar.
-Det är bara skitsnack. -Jag ljuger inte. Han utpressade mig.
Han skulle bevisa att det inte var min bok om han inte fick betalt.
Var det därför du dödade Finn, så han inte fick samma idé?
Jag har inte dödat någon. Hon dödade dem båda på samma sätt.
Finn skriver en bok om morden och han tror att du är den skyldige.
-Du måste prata med honom. -Med hjälp av andra!
Okej.
Lyssna, Laura. Du kan hålla på bäst du vill...
Devereaux var en tränad mördare.
Med Finn ur vägen skickade hon honom efter dig.
-Han är hemma. -Ta hand om det när han går ut.
Hon försöker manipulera dig.
Hon låter andra göra grovgörat och överger dem.
Hon måste ställas till svars.
Sinnet är lustigt.
Minnena det klarar av och minnena det inte står ut med.
Det är unikt att få dö utan att känna till någon av delarna.
Allt jag gjorde var för din skull.
Nya bevis i det 10 år gamla mordfallet
på professor Joseph Wieder, vid Waterford College,
har lett till frigivningen av en man som var dömd till döden.
Den 29 år gamla Isaac Samuel blev dömd för mordet
och skulle ha avrättas med dödlig injektion inom en månad.
Men information som hittades efter ett dubbelmord inträffat
vid Wieders gamla bostad antyder något annat.
-Nämn tre föremål i rummet. -Stol, lampa, klocka.
-Tre föremål som inte finns i rummet. -Vinglas, tidning, pistol.
-Vad är dagens datum? -Den 21:a oktober.
-Var föddes du? -Lawrenceville, Pennsylvania.
-Din mors namn? -Florence.
-Din fars namn. -George.
-Din mellanstadieskola? -Southside.
Bra jobbat. Behandlingen verkar ha fungerat.
Det måste vara skönt att kunna minnas igen?
Den före detta inspektören som undersökte fallet för tio år sen
var avgörande för att kunna ställa de skyldiga till rätta.
Han avslöjade en komplott med rötter inom poliskåren.
Mr Freeman lämnade kåren efter en olycka...
Prof. Wieder är en läkare. Han har avlagt en ed att inte göra skada.
Hon har också svurit en ed. Att älska i nöd och lust.
Hon besökte honom för ett halvår sen. Hon sa att hon hade trauman.
-Jag tror dig inte. -Hennes far var en alkoholist.
Hon oroade sig över att upprepa samma mönster i er relation.
Hon var sårbar och han utnyttjade henne.
-Jag ville inte berätta det. -Varför gör du det då?
Ska jag tro att du är en god samarit som tyckte jag förtjänade att veta
att min fru ligger med sin psykolog?
Om du vill ha bevis.
-Vad är det där? -Din fru.
Släpp mig.
-Lämna mig i fred! -Öppna dörren!
Släpp mig bara.
Är du redan tillbaka?
Förlåt.
Nej.
För i helvete! Roy!
Då får vi det överstökat.
Undertexter: JuneFirst AB