Ar žinojote, kad seniausią lopšinę babiloniečiai sukūrė prieš 5 000 metų?
„Mažas kūdikėli tamsiame name, tu matei kaip kyla saulė.
Kodėl verki? Kodėl šauki?
Tu sudrumstei namų dievo ramybę.
Papasakokit apie savo kelionę. Visi.
Papasakokit savo gyvenimo kelionę, ir pasakysiu, kas esate.“
KOKIOS PASLAPTYS SUDEGĖ TAME NAME, EMA?
PAGAL VIKTORO LAVALO ROMANĄ
Sveiki.
Ema.
Ką tu čia veiki?
Visą savaitę tau skambinau ir rašiau.
Šešių mėnesių patikra tau ir Brajanui.
Jo nėra. O aš turiu reikalų.
Ką?
Tu supranti, kad jį reikia apžiūrėti?
Gerai, kur mes einame?
Aš nustojau tikrinti savo telefoną. Todėl ir nežinojau, kad ateisi.
Kada nustojai?
Gal prieš mėnesį.
Ema!
Kas rytą Apolonas veža kūdikį į parką.
Jis beveik nebemiega.
Brajanas?
Apolonas. Sapnuoja košmarus. Visiška betvarkė.
Pamėginkite pavartoti benadrilį, padės užmigti.
Ir tu gali, kol maitini krūtimi.
Man dėl tavęs neramu, Ema. Žiūriu į tave, ir man neramu.
Taip?
Suradau tave forume. Tau pasakė, kad ateisiu.
Kas tave atsiuntė?
Kel mane atsiuntė.
Tikiuosi, kad padės.
Kas ten, po velnių? Ema?
Grandinės. Grandinės?
Ema.
PRIEŠ 6 MĖNESIUS
- Mes grįžome. - Grįžo mano mama ir tavo sesuo.
Ak, kūdikėlis.
Burokėlių sriuba, kotletai, bulvių košė, lazanija, samosos, du apkepai, uodega.
Ačiū.
Kaip man patinka tas mažuliukas.
Apolonas man sakė, kad turi bėdų. Ir man su juo buvo tas pats.
Mano motinos irgi nebuvo šalia. Viską dariau aklai.
Aklai.
- Tik reikia laiko. - Taip.
Aš padėsiu. Parodyk man.
- Labas rytas. Atsibudai? - Palaukit.
Labai negerai.
- Kas? - Tavo krūtinė negera.
- Mama. - Lilijana.
Nagi. Gerai. Nieko nesakyk.
Tiesiog… Eik į virtuvę, mama.
Verčiau žinoti. Liūdna tiesa geriau nei linksmas melas.
Mama, ačiū, kad atnešei maisto, tikrai. Bet…
PATRICIJA: ŠIANDIEN TURTO IŠPARDAVIMAS. ATEIK.
TURI IŠMAITINTI KITUS.
Brajanas.
Toks jo vardas.
APOLONAS: PER GREITAI.
Brajanas. Brajanas.
- Ką gi. - Garbini nematomą žmogų.
Ar atėjai visiems sugadinti dieną?
Panašu.
Kai gimsta kūdikis, gimsta ir motina.
Prieš tai jos nebūna.
Egzistuoja moteris, bet būti motina - visiškai nauja patirtis.
Tik noriu būti tobula mama.
Tu esi tobula mama.
Na, mokiausi iš geriausiųjų.
Turėjau gaidelį
Tas gaidelis man patiko
Laikiau gaidelį Prie seno gluosnio
Nesiskųsk.
Žinai, apie ką kalbu.
Aš turėjau katinėlį
Katinėlis man patiko
Laikiau katinėlį Prie seno gluosnio
Jei žmogus du mėnesius nemiega arba mažai miega,
jį gali ištikti panikos priepuoliai,
apimti paranoja ar fobijos, kurių nenumalšins jokia lopšinė.
Nesuprantu. Kur mygtukai?
- Štai. - Štai jis.
Tai - išmanusis telefonas, mama.
Kaip jis miega?
Kažkur skaičiau, kad jis turėtų miegoti nuo šešių iki aštuonių valandų.
Patikėsiu, kai pamiegosiu.
Labas.
- Labas. - Mielasis.
Ką?
- Ei, ar gali… Atleisk. Aš… - O, taip.
Stengiamės riboti ekranų laiką. Jam ekranai kenkia.
Telefonas?
Taip, jis tam dar per mažas.
Jis - per mažas. Aš - per sena.
Tad visą vakarą žaisime žaidimus
ir myluosimės.
Smagu.
Taigi, kur jį krikštysime?
Tiesą sakant, mes ne…
Jei jis negims iš vandens ir dvasios, nebus apsaugotas.
Apsaugotas nuo ko?
Pasaulio blogio.
Ačiū, mama.
Taip, ačiū, mama.
Palauk. Štai taip.
Dieve mano.
Ačiū.
Dėkoji man, kad gavau dovaną?
Tu esi dovana.
Kaip tavęs pasiilgau. Ne tavęs. Vyno.
Koks skanus.
Ar galėčiau… Tu truputį…
- Kas? - Truputį…
- Štai taip. - Ačiū.
Taigi, kaip vyksta įvertinimas?
Tas bičas lėtas kaip vėžlys.
Tu juo pasitiki?
Nes
gal jis kas penkias minutes eina pasismaukyti,
žiūrėdamas lėlių porno ar kažką.
Štai ir ji.
Visi tau sako, kad labai mylėsi kūdikį,
labiau už viską pasaulyje,
ir tai yra tiesa.
Bet dabar, kai turi tą, kurį šitaip myli,
teks nusižudyti, jei jam kažkas nutiks.
Šito niekas nepasako.
- Taip. - Niekas nepasako.
Viskas teisinga, išskyrus tą dalį apie norą nusižudyti.
Ne.
Jei jis mirs, aš irgi mirsiu.
Atleisk, likai vienas.
Gerai, jei tikrai tą padarytum, kaip tą padarytum?
Nušokčiau nuo Džordžo Vašingtono tilto.
Ką? Tu?
Taip. Aš.
Niekad nepagalvočiau, kad tu galėtum nušokti nuo tilto.
- Kodėl? Noriu greitos mirties. - Atleisk. Ką…
Tik noriu… plekšt.
- Supranti? - Plekšt ant pilvo.
Taip.
Nori…
Nori kai ką nuveikti?
Džiaugiuosi, kad išėjome į miestą.
Žinai, atrodo, kad įveikėme posūkį.
Supranti?
Gražuoli.
Nufotografuosiu tave.
Žiūrėk.
Dieve mano. Koks tėvas, toks sūnus, ką? Gražuolis.
Sveikas, Šodži.
- Sveikas. Smagu tave pamatyt. - Pasakyk: „Labas.“
Labas rytas.
- Sveikas. - Labas.
Sveikas, Imodžinai.
- Labas, kaip Ema? - Matai?
- Ar maitina pati? Taip? - Jai viskas gerai. Ji… Pavargusi.
Stengiamės, ir mums pavyks. Mums pavyks.
- Ei. - O tavo jau koks.
- Žiūrėsit į akis? - Pasiruošę?
- Taip. Pirmyn. - Pirmyn.
Labas.
- Ei, tik pažiūrėk. - Tavo draugas
- laimėjo žiūrėjimo į akis varžybas. - Aš tave pažįstu. Pažįstu.
Pasakyk: „Labas.“
Nieko?
Du mėnesiai, kukuliuk.
Du.
Du mėnesiai.
Kitas naujas tėvelis sako, kad kai pradėsime duoti kietą maistą,
reikėtų pradėti nuo avokado.
Nes jei paduosi kažką saldaus… pavyzdžiui, bananus, vaisius…
jis ir tenorės saldaus.
Tik pažiūrėk, kad jis nesušaltų, gerai?
- Gerai? - Taip.
Dar kokoso riešutų aliejus.
Ir neperkaistų.
Jis nuima niežėjimą.
Jis dar per mažas.
Jam manęs reikia, Apolonai.
Žinau. Abu žinome.
Bet mums reikia tavo darbo ir sveikatos draudimo.
Aštuonių savaičių motinystės atostogos - nusikaltimas.
Tai jau tikrai.
Pažiūrėk į jį.
- Suprantu. - Jis tobulas.
Kaip aš kvėpuosiu?
Pro burną, kvailiuke.
Padarykim… Aš tave padėsiu… Pasodinsiu tave… čia.
Apkamšysiu.
Būsi visiškai saugus. Tuoj pasimatysim.
Būm. Gerai, pirmyn.
APOLONAS (9):
EMA: AŠ JAU JO PASIILGAU
Ei, bičiuli. Viskas gerai?
Gerai.
Sveiki.
Ką tik pagimdžiau, bet viskas gerai.
- Čia kepalas. - Viską turime?
Ačiū.
Štai, pusė ir pusė.
- Gerai atrodo. - Sveikos.
- Sveika sugrįžusi! - Sveika sugrįžusi, gražuole.
Mums tavęs trūko.
Ačiū. Šūdas.
Man tikrai pasimaišė.
- Dabar nenustosi verkti. - Ne.
Kava ir morkų pyragas.
Matėme nuotraukas, kurias įkėlė Apolonas, parodyk daugiau.
- Jis man tiek daug prisiuntė. Pamatysit. - Parodyk.
Apolonas šiandien jį išsivežė į darbą…
- Dieve mano. - O, ne, liaukis.
Štai ir atvažiavom.
Gerai.
Knygų medžioklė prasideda.
Tiek įrangos neturėjau net kariaudamas Faludžoj.
Aš dabar kaunuosi savo mažame purviname kare.
Tik pažiūrėk.
- Taip. - Gražu.
Močiutė. Pasimirė prieš keturis mėnesius.
Įsivaizduok. Paklausiau, kur tualetas, ir man pasakė, kad jo nėra.
Name - keturi miegamieji, o tualeto nėra.
- Įsivaizduoji? - Taip.
Prieš pirkdamas namą
- būtinai turi tai išsiaiškinti. - Būtų logiška.
- Rodos, močiutė mėgo knygas. - Dar nepatikrinau rūsio.
Pamaniau, paliksiu ką nors tau.
Dėdė Patricijus bijo to mažo tamsaus rūsio.
Dalinsimės viską, ką rasi, santykiu 60:40.
Pažiūrėk man į akis.
Pasakyk, kas nutiko Iskandarijoje, dėde Patricijau.
Pasakyk savo tėčiui, kad pasakiau: „Eik tu šikt.“
Moki pasakyti „PTSS“ Ką? PTSS.
Pradedu suprasti, kodėl tavo tėvas tave paliko.
Liaukis. Negražu.
Atleisk.
Ką gi.
Ką gi, dėžių paslaptys.
Visuomet mane traukė.
Nes niekad nežinai, kas viduje.
Kas čia?
Nori išgirsti istoriją apie dėžę? Papasakosiu.
Mano tėvas, tavo senelis, jo vardas buvo Brajanas Vestas.
Todėl ir tave taip pavadinome.
Kai man suėjo 12-a, jis paliko dėžę prie mano durų.
Tos dėžės viduje buvo du bilietai į kiną iš jo su močiute pirmojo pasimatymo,
vaikiška knygelė, kurią jis man skaitydavo, ir dar visokių daiktų.
Taip, suprantu. Tarsi kokia laiko kapsulė.
Kokia tai buvo knyga? Kad jau taip gražiai paklausei,
„To The Waters And The Wild“.
Gera knyga.
„Kūdikis - tai išsipildžiusi svajonė. Svajonėmis fėjos gyvena.
Jos stebi pro langą miegantį kūdikį.
Vaikelis toks gražus, fėjos negali ašarų sulaikyt.“
Pažiūrėkim, kas dar čia yra.
Panašu į…
APOLONAS 1 ŽINUTĖ
Labas.
- Labas. - Ko ieškai?
„The Imaginaries“. Taip.
Kurių galų?
NUOTRAUKŲ GALERIJA
Kur ji dingo?
Apolonai? Kas yra?
Ką tu darai?
Duok jį man. Ką… Labukas.
- Dieve mano. Taip. - Kas tai? Ką?
Atrodė…
Dieve mano. Apolonai, jis žinda.
Kokia diena.
Didelis berniukas.
Kas?
- „Nežudyk strazdo giesmininko“. - Teisingai.
Pirmasis leidimas.
Originalus viršelis. Naujutėlaitė. Nė jokio įbrėžimo.
Puikus radinys.
Taigi, tokia knyga gali mums atnešti kokius 10 000 dol. ar panašiai.
Dešimt? Ne. Ką?
Harper Li nepasirašinėja ant knygų.
Bet ant šitos pasirašė.
BRANGUS PIPAI
SKIRIU MŪSŲ SVAJONIŲ TĖČIUI
- Palauk, kas tas Pipas? - Geriausias vaikystės draugas. Daug rašė.
Turbūt esi girdėjusi jo vardą.
Trumanas Kapotė?
Ką?
Taip.
Dieve mano.
Ir tai dar ne geriausia dalis. Pažiūrėk, ką ji jam parašė.
„Mūsų svajonių tėčiui“.
Taip.
- Galėsime nusipirkti butą. Ten gyvensime. - Taip.
Turėsime gauti įvertinimą prieš pasirašydami dokumentus.
Bet taip, mieloji.
Tu - dievas, Apolonai.
- Pažvelk į jį. - Dar kartą.
Tu - dievas, Apolonai.
Suprantu.
Kas yra?
Kas negerai?
Kas yra?
Štai kur jis.
Džiaugiuosi, kad atsinešei vaiką.
Atrodai kaip Masteris Blasteris.
Kas valdo Mainų miestelį?
Masteris Blasteris valdo Mainų miestelį.
Nors man atrodo, kad mudu su Brajanu labiau primename Kuato ir jo brolį.
Tikrai lygini savo vaiką su suknistu Kuato?
Marsiečiams patinka Kuato, jei ką. Jis - kaip Džordžas Vašingtonas.
Arba Martinas Liuteris Kingas. Opra.
Esi labai keistas, bičiuli.
Taip. Žinau.
Smirdukas.
Štai taip.
Neįsijausk. Amžinai taip nebus.
Kažkas negerai?
Žmonės turbūt nėra matę, kaip keičiamos sauskelnės.
Štai taip, dički. Gerai.
Ar sakiau, kaip džiaugiuosi, kad atsinešei vaiką?
Žinai, judu su Deina irgi turėtumėte pagalvoti apie kūdikį, tik šiaip sakau.
Taip, gal tu ir teisus.
Kaip kitaip sužinočiau, kokia laimė yra vaikščioti
su šiltu žmogaus kakučiu?
Jis dar per mažas nešynei.
Jei ilgai taip laikysit kojytes, gali išsivystyti klubų displazija. Taip.
Aišku. O jūsiškiams kiek?
- Jūsų vaikai? Kokio amžiaus? - Aš neturiu vaikų.
Praneškite, kai turėsite.
„Eik kakos“.
Ką?
Kviečiu „eit kakos“.
Kaip kavos, tik nesėdi ir nesikalbi
apie užpakaliukus,
tiesiog išgeri karštos „eik kakot“ kavos.
Skamba neblogai. Aš mielai.
Galėčiau užeiti 6.00 val… Ak. 9.00 val.?
Aš rimtai.
Taip. Nežinau.
- Turbūt nenori. - Turbūt ne.
- Tikrai taip pasakei? - Gali būti.
- Ačiū. - Taip, nėra už ką.
Radai ką gero tame rūsyje?
Ne, beverčiai daiktai.
Ieškau, kur galėčiau išmesti…
Žinai, ką? Štai. Palaikyk. Taip.
„Eik kakos“.
- Turbūt padėsiu prie Grišamo. - Kas nori eit kakos?
Kai ką pamiršau.
Daug ką pamirštu.
Mamos smegenys.
Per dieną pamirši 20 dalykų, tada 5 prisimins, ir vėl pamirši.
Kartą pamiršau savo sūnų.
Automobilinėje kėdutėje, ant automobilio stogo.
Nuėjau į namus ir prisiminiau tik per vakarienę.
Ką?
Taip, jam nieko nenutiko. Jis visą laiką pramiegojo.
- Gerai. - Taip.
Tau viskas gerai. Laikykis, mieloji.
- Ačiū. - Gerai.
DRAUGAI - PAIEŠKA APOLONAS KAGVA
GRUPĖS - IŠMINTINGOS MAMOS KŪDIKIAI, VISUR - KŪDIKIAI!
IŠMINTINGOS MAMOS
MANO 2 MĖNESIŲ SŪNELIS VISAD PAŽADINA MANE VIDURY NAKTIES
MAŽDAUG KAS VALANDĄ IR VERKIA
MANO VYRAS LABAI ANT MANĘS PYKSTA,
NES NEIŠSIMIEGA.
LINKIU SULAUKTI GERESNIŲ LAIKŲ
PIRMIAUSIA REKOMENDUOČIAU PAIMTI FOLIJĄ
DAUG FOLIJOS
IR UŽDENGTI VISUS LANGUS
Kurių galų?
Atsiprašau.
Ema?
Vaje, kaip tamsu. Ema!
Viskas gerai.
Ema.
Čia tu.
Ką darai?
Radau mamų grupę internete.
„Išmintingos mamos“.
Jos rašo, kad reikia užtemdyti kambarį.
Gerai. Aš galvojau, dar neversime jo miegoti.
Kodėl paguldei Brajaną
- ant kelio? - Ką?
Paguldei jį ant kelio.
Reikėjo kai ką padaryti,
o jis buvo prisegtas prie manęs. Tad padėjau jį,
vos kelioms sekundėms.
Bet palauk, iš kur tu apskritai apie tai sužinojai?
Atsiuntei man nuotrauką ir iškart ją ištrynei.
Nesiunčiau.
Ką nori pasakyti?
Tu vis siunti man nuotraukas ir jas ištrini.
Ką čia…
Mieloji, nemanau, kad apskritai galima tą padaryti telefone.
Tau viskas gerai?
Mieloji.
Tu nė nepasisveikinai su Brajanu.
Paimk.
- Taip, dički. - Gerai, bet jų nebėra.
- Gali pažiūrėti? Nėra. Jų nėra. - Ką…
Nežinau, mieloji.
Gal tavo telefonas sugedo. Sutaisysim. Tiek bėdos.
Kas? Kas yra?
Jis man įkando.
Ne, jis juk neturi dantų.
Tau tikrai viskas gerai?
Kaip žinočiau, kad buvai paguldęs jį ant kelio, jei nebūtum nieko siuntęs?
Kas nufotografavo? Kas jus nufotografavo?
Nes judu buvote kitoje gatvės pusėje.
Mieloji, nežinau.
Labas. Sveikas, kukuliuk. Tau viskas gerai.
Keista.
Labai keista.
Gal aš…
Aš tokia pavargusi. Gal tik įsivaizdavau.
Kažkurią dieną išsimaudžiau duše su visais drabužiais.
Kojinėmis, marškiniais, kepuraite.
Mes abu pavargę.
- Ačiū. - Taip.
Jis miega.
Manai, turėtume jį perkelti?
Ne, jam bus gerai ir čia.
Praleiskit Dėdę miegą.
Taip toli nuo jo dar nesame miegoję.
Norėk atsargiai, Ema.
Eikš.
NEŽINOMAS (1)
Apolonai!
Apolonai, žiūrėk.
- Gerai, mieloji, matau. Tai… - Taip?
Dabar 4.00 val. Jam metas valgyti?
Ne, Apolonai, pažiūrėk. Štai. Pažiūrėk.
- Čia nieko nėra, mieloji. - Taip, yra.
Ką tik mačiau nuotrauką.
- Aš jį paimsiu. - Ką? Ten buvo nuotrauka.
Štai. Tau reikia pakeisti sauskelnes.
Tau viskas gerai.
Kurių galų?
Viskas gerai. Viskas gerai, dički.
- Kur ji? - Tau viskas gerai.
Viskas gerai.
Jei žmogus neišsimiega šešis mėnesius, pasireiškia haliucinacijos, krenta svoris.
Miegok, vaikeli.
Jei tik galėtum užmerkti akeles.
Brajanas Kagva?
Jis toks žavus.
Kaip jis miega?
Nemiega.
Kaip valgo?
Iš pradžių nežindo.
Ir tuomet staiga pasikeitė.
Dabar visad alkanas.
Puiku.
Jis man įkando.
Gerai, nemanau… Pažiūrėkim.
Ne. Dantukų nėra.
Taigi, Ema, dėl ko nerimaujate?
Dėl kelių dalykų.
Sunku paaiškinti.
Bet labiausiai noriu įsitikinti, kad jis normalus.
O, taip. Jis visiškai normalus.
Ema, o kaip pati jaučiatės?
Nežinau. Gerai.
Nedrįsk.
Tu mažas šūdžiau. Suknistas šūdžiau.
Ar nekilo minčių save žaloti?
Arba sužaloti kūdikį?
Ką mes darysim, vaikeli?
Ką mes darysim? Nes šitaip negalima.
Aišku?
Abu žinome, kad kažkas negerai, tiesa? Tai ką darysim?
Ką siūlai?
Nes vienas iš mūsų turi kažką pakeisti.
Vienam iš mūsų teks pasiduoti. Taigi, sakyk, ką darysim?
Atsiknisk.
O, šūdas. Esi tikras šėtonas, ką?
Taip ir galvojau, bliamba. Pasitraukit.
Tai - ne kūdikis!
- Tai - ne kūdikis! - Žiūrėk, dabar rėkiam visi.
- Laimingas, bliamba? - Tai - ne kūdikis!
Ema. Kur buvai?
Išėjau su vaiku pasivaikščioti.
- Pamaniau, gal nurims. - Gerai.
- Nenurimo. Trys, du, vienas. - Aš palaikysiu. Viskas gerai.
Šunsnukis.
- Ema! Ne… Po velnių. - Jis - šūdžius!
- Ji taip negalvoja, aišku? - Tikrai galvoju.
- Jis - šėtonas! - Ji taip negalvoja. Ji… Aišku?
Klausau.
NEŽINOMAS 1 NAUJA ŽINUTĖ
Ko juokiesi, Ema?
Nieko.
Gerai.
Gyd. Kelero.
Sakė, kad buvai atnešusi Brajaną apžiūrai.
Ji nerimauja dėl tavęs.
Ir Brajano.
Kaip miela.
Taip, ir aš nerimauju.
Aišku? Manau, tau reikėtų nueiti pas gydytoją.
Taip.
Žinau, ką galvoji.
Žinau, niekas manimi nepatikės.
Dabar suprantu.
Taigi…
Nueisiu.
Gerai.
Kaip, manai, ar galime sau tą leisti, jei…
- Taip, viskas gerai. - …jei man išrašys kokius vaistus?
Kažką sugalvosime. Gerai? Kažką sugalvosime.
Ačiū.
Aš tikrai tave myliu, Apolonai. Ir kūdikį.
Taip, ir Brajaną.
Taip.
Aš…
Tik turiu kažkaip sugrįžti į save.
- Ir viskas. Tuomet man viskas bus gerai. - Žinau.
- Tuomet mums bus viskas gerai. - Ei.
Visada tave palaikysiu. Pažvelk. Visada.
Kel man atsiuntė.
Tikiuosi, padės.
Kas ten, po velnių? Ema?
Grandinės. Grandinės?
Ema.
1990 m. balandžio 14 d.
Nepameni tos dienos, ar ne?
Pamenu, ką man pasakei.
Ir ką gi?
Nenoriu žaisti to žaidimo.
Kas yra?
Mudvi grįžome iš mokyklos, sunkvežimiai jau stovėjo ten.
Namas degė.
Mama su tėčiu buvo įstrigę viduje, ugniagesiai nugabeno mus į ligoninę.
Iki šiol nesuprantu, kodėl mus nuvežė į ligoninę.
Nes aš tau taip pasakiau.
Bet dabar papasakosiu, kas iš tiesų nutiko.
Mama leido mums neiti į mokyklą.
Mes valgėme dribsnius ir žiūrėjome televizorių.
Žiūrėjome televizorių ir valgėme dribsnius.
Tada tėtis sugrįžo namo.
Kodėl vaikai ne mokykloje?
Noriu, kad jos būtų šalia.
Aš po naktinės pamainos. Turiu pamiegoti.
Nenoriu, kad jos triukšmautų.
Man reikia, kad jos būtų šalia!
Tu - beprotė.
Mieloji, leisk tave sušukuoti.
Tai buvo mano plaukai.
Turėjau gaidelį
Ne.
Turėjau gaidelį
Tas gaidelis man patiko
Nesiskųsk.
Šito nepamenu.
Žinojau, kad diena bus bloga.
Pabusk. Namas dega.
Turime eiti. Nagi! Turime eiti.
Nagi. Greičiau.
Mes buvome name?
Ar tėtis mėgino išnešti ir mamą?
Mama ir padegė namą, bliamba.
Nagi. Greičiau.
- Ne! - Paleisk ją!
Negaliu palikti jūsų našlaitėmis.
Turėjome mirti visi kartu.
Tu pažvelgei į mamą ir pasakei du žodžius.
Paleisk mane.
Prašau.
Bet jis žuvo gaisre. Tiesa?
Mus nuvežė į ligoninę dėl galimo apsinuodijimo smalkėmis.
Buvome ten penkias dienas, o po to augome pas globėjus, kol man sukako 18-ka.
Kodėl nepapasakojai šito anksčiau?
Kodėl apsigalvojai?
Nes tavo išraiška buvo tokia, kaip mamos tą rytą.
Kartais žiūriu į Brajaną, ir man neatrodo, kad jis - mano sūnus.
Kažkas jo akyse.
Arba… nežinau.
Nes jis atrodo kaip Brajanas,
tačiau tarsi būtų kažkieno kito sūnus.
Ema, tu pervargusi.
Tau per anksti teko grįžti į darbą.
O kai buvai dar kūdikis,
netekai savo motinos ir tėvo.
Nenuostabu, kad nerimauji,
jog gali prarasti žmogų, kurį myli labiau už viską.
Šeštojo mėnesio pabaigoje
haliucinacijos ir panikos priepuoliai dar labiau išryškėja.
Žmogus ima nebereaguoti, užsisklendžia.
Tai - paskutinė stadija.
Štai, dički. Imk. Niam, niam, niam.
Labas rytas.
Labas rytas, mamyte.
Tete.
Ką? Dieve mano. Gerai.
Palauk, pakartok. Dar kartą. Pakartok. Nagi. Pasakyk.
Palauk. Gerai. Nagi.
Tete.
Taip. Gerai. Išgarsėsi internete.
Dieve mano. Nuostabu.
Taigi, įvertinimas, tas vyrukas, apie kurį pasakojau…
Noriu, kad pakrikštytume kūdikį.
Brajaną. Ji kalba apie tave, Brajanai.
Koks tu didelis.
Tavo motina klausinėja nuo tada, kai jis gimė.
Manau, turėtume pagaliau tą padaryti.
Šaunuolis.
Jo apetitas - neįtikėtinas.
Dabar jis valgo daugiau už mane.
Susitariau su bažnyčia netoliese.
Holirodo. Tėvas Heigenas. Atrodo malonus.
Kada?
Šiandien, už valandos.
Nieko sau.
Aišku. Ačiū, kad pasitarei su manimi.
Tau nebūtina ten eiti. Pati galiu jį nusinešti.
Ką čia kalbi?
Niekur neisi su mano sūnumi be manęs.
Ema, kodėl išmetei telefoną į šiukšliadėžę?
- Vakar vėl gavau žinutę. - Aišku.
- Nuotrauką su tavimi ir kūdikiu… - Žinoma.
…„Zipcar“ automobilyje.
Jis sėdėjo automobilinėje kėdutėje.
Nufotografuota pro langą,
tarsi kažkas būtų prisliūkinęs prie kūdikio. Aš ne…
Brajano!
Jo vardas - Brajanas.
Atleisk, mažuti. Suprantu.
Garsiai pasakiau. Per garsiai.
„Pričiupau jį“.
Ką?
Tokia buvo žinutė.
Po nuotrauka, didžiosiomis raidėmis. „Pričiupau jį.“
Parodyk man. Parodyk nuotrauką. Parodyk, kur parašyta.
- Nieko neliko. Pats žinai. - Parodyk bent vieną žinutę…
- Jų nebėra. - Nes jų ir nebuvo.
Eime. Pasiruoškime.
Mes neisim su tavimi į bažnyčią, Ema.
Tu turbūt labiau nori egzorcizmo seanso, o ne krikštynų.
Forume rašė, jog galime išbandyti terapiją arba bažnyčią…
Džiugu, kad manai, jog šutvė senų bobų
gali mums patarinėti, kaip gyventi ir auginti vaiką.
Bet žinai, kur problema, Ema?
Žinai, kur? Tai - tu. Tu esi problema, bliamba, aišku?
Tai gal eik ir išgerk dar vieną tabletę, ką?
Kur eini?
Tu nematai.
Bet pamatysi.
Kas benutiktų, būsi su manimi.
„Kas sudrumstė mano ramybę?“ - paklausė namų dievas.
Tai kūdikis sudrumstė tavo ramybę. Kūdikis tave išgąsdino.
Triukšmaudamas kaip girtuoklis, nenusėdintis ant suolo.
Jis sudrumstė tavo miegą.
„Pašauk kūdikį“, - pasakė namų dievas.
Dieve, atleisk man.
Išvertė Akvilė Katilienė