Vedeli ste, že najstaršia uspávanka je 5 000-ročná pieseň z Babylonu?
„Bábätko vnútri temného domu, uzrelo si východ slnka.
Prečo plačeš? Prečo kričíš?
Vyrušilo si boha domu.
Všetci mi povedzte o svojej ceste.
Vyrozprávajte mi ju a ja vám poviem, kto ste.“
AKÉ TAJOMSTVÁ ZHORELI V TOM DOME, EMMA?
PODHODENEC
PODĽA ROMÁNU VICTORA LAVALLA
Haló?
Emma.
Čo tu robíš?
Volám a píšem ti už týždeň.
Polročná preventívna prehliadka.
Nie je tu. Musím niekam ísť.
Čože?
Chápeš, že potrebuje vyšetriť?
Fajn, tak kam ideme?
Prestala som si kontrolovať telefón. Preto som nevedela, že prídeš.
Kedy?
Asi tak pred mesiacom.
Emma! Emma!
Apollo berie bábätko každé ráno do parku.
Ani on už moc nespí.
Brian?
Apollo. Máva nočné mory. Všetci sme na dne.
Na spánok môžeš vyskúšať niečo s antihistamínom.
Môžeš ho užívať aj počas kojenia.
Robíš mi starosti, Emma. Pozriem sa na teba a bojím sa.
Áno?
Dozvedela som sa o vás zo skupiny. Povedali vám, že prídem.
Kto vás poslal?
Cal.
Dúfam, že poslúžia.
Dopekla, čo v nej je? Emma?
Reťaze. Reťaze?
Emma. Emma.
PRED ŠIESTIMI MESIACMI
- Už sme tu. - Prišla moja mama a tvoja sestra.
Ach, zlatíčko.
Fazuľová polievka, sekaná, zemiaková kaša, lazane, samosa, dva koláče, byvolí chvost.
Ďakujeme.
Tohto chrústika zbožňujem.
Podľa Apolla máš ťažkosti. Aj ja som s ním mala ten problém.
Ani ja som pri sebe nemala mamu. Šla som do toho so zavretými očami.
Naslepo.
- Chce to len čas. - Hej.
Pomôžem ti. Ukáž, čo robíš.
- Dobré ránko. Už nespíš? - Počkať.
Škoda.
- Čo? - Máš zlé prsia.
- Mami. - Lillian.
No tak. Dobre. Nerob to.
Proste… Do kuchyne, mami.
Radšej, nech to vie. Lepšia pravda, ktorá mrzí, ako lož, čo potešuje.
Mami, úprimne, vďaka za to jedlo. Ale…
DNES PREDAJ DEDIČSTVA. POĎ SO MNOU.
MÁŠ DOMA HLADNÉ KRKY.
Brian.
Tak sa volá.
PRISKORO.
Brian. Brian.
- Fajn. - Uctievaš si neviditeľného.
Prišla si všetkým pokaziť deň?
Už to tak vyzerá.
Keď sa narodí dieťa, narodí sa aj matka.
Predtým neexistovala.
Existovala len žena, ale matka je úplne nová.
Chcem byť dokonalá mama.
Si jeho dokonalá mama.
Nuž, naučila ma to tá najlepšia.
Mala som kohúta
Robil mi radosť
Objala som ho Pod starou vŕbou
Prestaň sa sťažovať.
Vieš, o kom hovorím.
Mala som mačku
Robila mi radosť
Objala som ju Pod starou vŕbou
Po dvoch mesiacoch nedostatku spánku
sa môžu u človeka prejaviť panické záchvaty,
paranoja a fóbie, ktoré žiadna uspávanka neutíši.
Nerozumiem. Kde sú tlačidlá?
- Tak poď. - Tu je.
Je to smartfón, mami.
Ako spáva?
Čítal som, že by mal spávať tak šesť až deväť hodín.
Uverím, keď to raz prespím.
Ahojte.
- Ahoj. - Zlatko.
Čo?
- Môžeš… Prepáč, len… - Ach, áno.
Chceme obmedziť čas pri obrazovke. Nerobí mu to dobre.
Telefón?
Hej, je ešte príliš maličký.
On je na to príliš mladý a ja príliš stará.
Takže sa namiesto toho budeme celý večer iba hrať
a túliť.
Pekné.
Tak, kde ho pokrstíme?
Vlastne sme nechceli…
Ak sa človek znovu nezrodí z vody a ducha, nemôže byť zachránený.
Pred čím?
Pred temnými stvoreniami.
Vďaka, mami.
Hej, ďakujeme, mami.
Počkať. Presne tak.
Božemôj.
Ďakujem.
Ďakuješ mi za dar?
Si dar.
Chýbal si mi. Nie ty. Ten pohár vína.
Ach, výborné.
Môžem len… Máš tam trochu…
- Čo? - Trošičku.
- Už je preč. - Ďakujem.
Tak ako to ide s tým oceňovaním?
Týpek je pomalý. Úplná korytnačka.
Môžeš mu dôverovať?
Vieš,
asi si každých päť minút dáva prestávku, aby si ho vyhonil
pri porne s bábikami alebo čo.
Tak tu si.
Ľudia stále hovoria, že svoje dieťa budeš ľúbiť
viac než čokoľvek na svete,
a je to pravda.
Ale zrazu máš človeka, ktorého ľúbiš tak veľmi,
že ak sa mu niečo stane, musel by si sa zabiť.
To ti nepovedia.
To nepovedia.
Všetko až na tú samovraždu je pravda.
Nie.
Ak zomrie on, tak aj ja.
Prepáč. Si na to sám.
Fajn, no, ak by si to urobila, tak ako?
Skočím z mosta Georga Washingtona.
Čože? Ty?
Áno. Ja.
Nemal som ťa za človeka, ktorý by skočil z mosta.
- Prečo? Nech je to čisté. - Prepáč…
Len tam chcem čľupnúť.
- Chápeš? - Brucháč.
Hej.
Hej, nechceš…
Nepodnikneme niečo?
Som rád, že sme šli.
Naozaj mám pocit, že sme na dobrej ceste.
Nemyslíš?
Krásavček.
Musím si ťa cvaknúť.
Sem.
Panebože. Aký otec, taký syn, čo? Krásavec.
Ahoj, Shoji.
- Chlape, rád ťa vidím. - Pozdrav sa.
Dobré ráno.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, Imogen.
- Čo Emma? - Vidíš?
- Čo to kojenie? - Dobre. Unavene. Veď vieš.
Snažíme sa. Príde to. Príde to.
- Hej. - Pozri na kamoša.
- Čumíme? - Pripravený?
- Hej. Ideš. - Ideš.
Hej.
- Pozri sa. - To je kamoš,
- čo ťa porazil v čumení. - Teba poznám.
Povedz „ahoj“.
Nič?
Dnes máš dva mesiace, zlatíčko.
Dva.
Dva, dva mesiace. Páni.
Nový otecko hovoril, že keď začne jesť tuhú stravu,
máme skúsiť avokádo.
Lebo ak začneme so sladkým… napríklad s banánmi a ovocím,
tak bude chcieť iba sladké.
Dáš pozor, aby mu dnes nebola zima?
- Vieš? - Hej.
A kokosový olej.
Alebo príliš teplo.
Ževraj je dobrý na vyrážky.
Je taký maličký.
Potrebuje ma, Apollo.
Viem. Vieme to.
Ale my potrebujeme tvoju prácu a zdravotku.
Osem týždňov materskej je zločin.
To áno.
Pozri naňho.
- Viem. - Je dokonalý.
Ako budem bez neho dýchať?
Cez ústa, hlupáčik.
Takže… Položím ťa… Sadneš si… tu.
Sem ti dám vankúšik.
Dobre, drž sa tam. O chvíľu som späť.
Bum. Dobre, poďme na to.
UŽ TERAZ MI CHÝBA
Hej, kamoško. V poriadku?
Dobre.
Haló?
Práve som porodila, ale dobre, no.
- Chlieb. - Všetko?
Vďaka.
Tu je smotana.
- Vyzerajú skvele. - Ahojte.
- Vitaj naspäť! - Vitaj doma, kráska.
Chýbala si nám.
Ďakujem. Doriti.
Očividne som trafená.
- Už budeš stále plakať. - Hej.
Káva a koláč.
Videli sme fotky od Apolla, ale chceme viac.
- Poslal mi ich toľko. Uvidíte. - Ukáž.
Dnes ho vzal do práce.
- Božemôj. - Ach, prestaň.
A sme tu.
Dobre.
Poďme na lov kníh.
Toľko vecí som nemal ani v Iraku.
Aj ja teraz slúžim v špinavej vojne.
Pozrime sa na to.
- Hej. - Pekne.
Stará mama. Zomrela pred štyrmi mesiacmi.
Chcel som ísť na záchod, vraj žiadny nemajú. Pochopíš?
Štvorizbový dom bez záchodu.
- Predstav si to. - Hej.
Nezistil by si si to predtým,
- než si ten dom kúpiš? - Veru.
- Starká očividne mala rada knihy. - Neprezrel som suterén.
Chcel som ti niečo nechať.
Ujo Patrice sa bojí starej, schátranej pivnice.
Všetko si rozdelíme 60 – 40.
Pozri sa mi do očí.
Ujo Patrice, povedz nám, čo sa stalo v Iraku.
Povedz otcovi: „Naser si.“
Povieš „PTSP“? PTSP.
Už chápem, prečo ťa ocko opustil.
No ale. Podpásovka.
Prepáč.
No dobre.
Dobre teda, škatuľová záhada.
Vždy som to mal rád.
Nikdy nevieš, čo je vo vnútri.
Ako?
Ach, chceš počuť príbeh o škatuli? Jeden ti poviem.
Môj otec, tvoj starký, sa volal Brian West.
Meno máš po ňom.
Keď som mal 12, nechal mi pred dverami škatuľu.
Vnútri boli lístky do kina z prvého rande so starkou,
rozprávková knižka, ktorú mi čítal, a ešte pár vecí.
Hej, viem. Ako nejaká časová schránka.
Ako sa tá kniha volá? Nuž, keďže si sa spýtal tak pekne,
K vodám a divočine.
Je super.
„Dieťa je snov výmera. Ale sny sú škriatkov večera.
Za oknom hľadia, ako spinká sladko,
plačú, keď hľadia na krásne dieťatko.“
Pozrime sa, čo tu ešte máme.
Ach, asi len ďalšia…
APOLLO JEDNA NOVÁ SPRÁVA
Ahoj.
- Ahoj. - Čo hľadáš?
Vymyslenkovia. Hej.
Čo doriti?
Kam zmizla?
Apollo? Čo?
Čo robíš?
Daj mi ho. Čo… Ahoj.
- Panebože. Áno, áno, áno. - Čo je? Čo?
Vyzeralo to…
Božemôj. Panebože. Apollo, prisal sa.
To je teda deň.
Veľký chlap.
Čo?
- Nezabíjajte vtáčika. - Presne.
Pravé prvé vydanie.
Originálny prebal. Je úplne nepoškodená. Ani škrabanec.
Pekný nález.
Taká kniha by nám mohla vyniesť tak 10 000 dolárov.
Desať? Nie. Naozaj?
Ale Harper Leeová knihy nepodpisuje.
Túto podpísala.
DRAHÝ PIP
OCKOVI NAŠICH SNOV
- Počkať, kto je Pip? - Priateľ z detstva. Plodný autor.
Asi si o ňom už počula.
Truman Capote?
Čože?
Áno. Hej.
Panebože.
A to nie je to najlepšie. Pozri sa, čo napísala.
Ockovi našich snov.
Hej.
- Môžeme si zohnať byt. Domov. - Hej.
Než niečo podpíšeme, dajme ju oceniť.
Ale áno, zlatko.
Si boh Apollón.
- Pozri sa naňho. - Ešte raz.
Si boh Apollón.
Viem.
Čo sa deje?
Čo je s tebou?
Čo ti je?
Tak tu je.
Som taký rád, že si priniesol dieťa.
Vyzeráš ako Master Blaster.
Kto vládne Bartertownu?
Master Blaster mu vládne.
Aj keď podľa mňa sa s Brianom viac podobáme na Kuata a jeho brata.
Naozaj prirovnávaš svojho syna ku Kuatovi?
Marťania Kuata zbožňujú. Je ako ich George Washington.
Alebo Martin Luther King. Či Oprah.
Si poriadne divný, chlape.
Hej. Viem.
Smradoško.
Tak ukáž.
Na toto si nezvykaj. Navždy to robiť nebudem.
Problém?
Ľudia zrejme ešte nikdy nevideli, ako sa prebaľuje bábätko.
A je to, chlapák. Hotovo.
Povedal som už, aký som rád, že je s nami?
Vieš, s Danou by ste mali začať rozmýšľať o dieťati.
Hej, možno máš pravdu.
Ako inak spoznám tú radosť
kráčať mestom s kopou teplých hovien?
Na ten nosič je primalý.
Nožičky do strán môžu spôsobiť bedrovú dyspláziu. Hej.
Koľko rokov majú vaše?
- Vaše deti? - Ach, ja deti nemám.
Zavolajte, keď sa to zmení.
Na „kurvávu“.
Čože?
Zavolajte ho na „kurvávu“.
Je to ako obyčajná káva, ale namiesto toho, aby ste posedávali
a bavili sa o usmrkancoch,
si skrátka dáte veľkú šálku „drž hubu, kurva“.
To znie dobre. Rád.
Mohol by som okolo šiestej… Tak o deviatej?
Ale vážne.
Hej. Netuším.
- Asi nebola smädná. - Asi nie.
- Možno to bolo tónom? - Možno.
- Ďakujem. - Hej, nemáš za čo.
Našiel si v tom suteréne niečo dobré?
Nie, samé sračky.
Hľadal som kôš na…
Vieš čo? Na. Toto mi podrž. Hej.
„Na kurvávu“.
- Tak to dám asi ku Grishamovi. - Kto si dá kurvávu?
Na niečo som zabudla.
Začínam zabúdať.
Mamičkovský mozog.
Za deň zabudneš na 20 vecí, na päť si spomenieš a potom zabudneš aj na tie.
Raz som si zabudla syna.
V autosedačke na streche auta.
Šla som dnu a spomenula som si až po večeri.
Čože?
Hej, bol v poriadku. Celé to prespal.
- To je dobre. - Hej.
Nič to nie je. Ideš ďalej, zlatíčko.
- Ďakujem. - Fajn.
SKUPINY: MÚDRE MAMY VŠADE SAMÉ BÁBÄTKÁ
MÚDRE MAMY
DVOJMESAČNÝ SYN MA BUDÍ V NOCI
KAŽDÚ HODINU A KRIČÍ
MÔJ MUŽ ZÚRI, LEBO SA DOBRE NEVYSPÍ.
ŽELÁM TI LEPŠIE ČASY
RADÍM TI VEĽA KVALITNÉHO ALOBALU,
MUSÍŠ ZAKRYŤ KAŽDÉ OKNO
Doriti, čo?
Prepáčte.
Emma?
Bože, tu je tma. Emma!
To nič.
Emma.
To si ty.
Čo to robíš?
Našla som online skupinu mám.
Volajú sa Múdre mamy.
Písali, že takto najlepšie zatemníš miestnosť.
Fajn, ale myslel som, že so spánkovým tréningom ešte nezačíname.
Prečo si Briana položil
- na cestu? - Čože?
Položil si ho na cestu.
Niečo som chcel urobiť
a mal som ho v nosiči. Tak som ho položil, len na pár sekúnd.
Ale počkať, ako o tom vôbec vieš?
Poslal si mi fotku a potom si ju vymazal.
Nie, neposlal.
Čo tým myslíš?
Stále mi posielaš fotky a potom ich vymažeš.
O čom to…
Zlato, to sa na mobile podľa mňa ani nedá.
Si okej?
Zlatko.
Hej, hej, ešte si sa nezvítala s Brianom.
Tu.
- Hej, veľký chlap. - Fajn, ale už je preč.
- Pozrieš sa? Je preč. Nie je tu. - Čo…
Neviem, zlatko.
No, možno máš pokazený telefón. To sa dá opraviť. Je to jednoduché.
Čo? Čo?
Uhryzol ma.
Nie, veď ešte ani nemá zuby.
Ale si v poriadku?
Ako by som vedela, že si ho položil na chodník, ak si ju neposlal?
Kto to odfotil? Kto tú fotku odfotil?
Lebo ste na nej vy dvaja, ale cez cestu.
Zlatko, ja neviem.
Ahoj. Ahoj, miláčik. Si v poriadku, však?
Je to divné.
Fakt.
Možno som…
Som strašne unavená. Možno som si to vymyslela.
Minule som vliezol do sprchy úplne oblečený.
V ponožkách, tričku, čiapke.
Sme unavení.
- Ďakujem. - Hej.
Spí.
Prenesieme ho?
Nie, tu mu bude dobre.
Už nech príde spánok.
Dnes od neho budeme spať najďalej, odkedy sa narodil.
Pozor na želania, Emma.
Tak poď.
NEZNÁME ČÍSLO
Apollo!
Apollo. Apollo, pozri. Pozri sa.
- Dobre, zlatko, vidím. - Hej?
Sú štyri hodiny ráno. Je hladný?
Nie. Nie, Apollo, len sa pozri. Je tam. Pozri sa.
- Nič tam nie je, zlatko. - Ale áno.
Fotka, práve som ju videla.
- Zoberiem ho. - Čože? Bola tam fotka.
Tak poď. To bude len plienka.
Nič to nie je.
Kurva, čo je to?
To nič. Si chlapák.
- Kde je? - Nič ti nie je.
V poriadku.
Po šiestich mesiacoch bez spánku prichádza mánia, preludy a náhly úbytok hmotnosti.
Spi, dieťatko.
Kiežby si mohlo a zatvorilo tie uslzené očičká.
Brian Kagwa?
Je kúzelný.
Ako spáva?
Nespáva.
A ako jedáva?
Na začiatku sa neprisal.
A a potom sa to úplne zmenilo.
Zrazu je ako dravý.
No skvelé.
Uhryzol ma.
Nuž, nemyslím si… Počkajte.
Nie. Žiadne zúbky.
Takže, Emma, čo vám robí starosti?
Vlastne pár vecí.
Neviem to vysvetliť.
Ale hlavne sa chcem ubezpečiť, že je normálny.
Ach, áno. Úplne normálny.
Emma, a čo vaša nálada?
Neviem. V pohode.
Ani to neskúšaj.
Ty malý zasran. Ty zasratý zasran.
Rozmýšľali ste, že si ublížite?
Alebo dieťaťu?
Čo budeme robiť, bábätko?
Čo budeme robiť? Takto to ďalej nepôjde.
Jasné?
Obaja vieme, že niečo nie je v poriadku, však? Tak čo teraz?
Máš nejaký návrh?
Od jedného z nás to chce zmenu.
Jeden z nás bude musieť prestať. Tak mi povedz, čo s tým?
Poser sa.
Kurva. Ty si naozaj diabol, čo?
Presne to som si myslela, kurva. Preč z cesty.
Nie je to bábätko!
- Nie je to bábätko! - Všetci kričíme.
- Si šťastný, doriti? - Nie je to bábätko!
Emma. Kam si šla?
Boli sme na prechádzke.
- Že ho to možno upokojí. - Fajn.
- Nestalo sa. Tri, dva, jedna. - Mám ťa. To nič.
Pojebanec.
- Emma! Nehovor… Dofrasa. - Je to sviňa!
- Ona to tak nemyslí. - Ach, ale áno.
- Je to diabol! - Ona to tak nemyslí.
Haló.
NEZNÁME ČÍSLO JEDNA NOVÁ SPRÁVA
Čo ti je smiešne?
Nič.
Fajn.
Volala doktorka Calerová.
Vraj si sa tam dnes s Brianom zastavila.
No, robí si o teba starosti.
A o Briana.
Aké milé.
Hej, a aj ja sa bojím.
Dobre? Myslím, že by si mala ísť k lekárovi.
Hej.
Viem, že si to myslíš.
Viem, že mi nikto nebude veriť.
Teraz to už viem.
Takže…
Pôjdem.
Dobre.
Myslíš, že si to môžeme dovoliť…
- Hej, to nič. - …ak mi niečo predpíše?
Vymyslíme to. Dobre? Všetko to nejako zariadime.
Ďakujem.
Naozaj ťa milujem, Apollo. A aj bábätko.
Hej. Briana.
Hej.
Ja…
Len si musím nájsť cestu naspäť k sebe samej.
- To je všetko. Potom budem v poriadku. - Viem. Viem.
- Potom budeme v poriadku. - Hej.
Vždy ťa podporím. Pozri sa na mňa. Vždy.
Cal.
Dúfam, že poslúžia.
Dopekla, čo tam je? Emma?
Reťaze. Reťaze?
Emma. Emma.
14. apríla 1990.
Pamätáš si ten deň?
To, čo si mi o ňom povedala.
A teda?
Nechcem sa hrať.
Čo?
Prišli sme zo školy a už tam boli hasičské autá.
Dom horel.
Mama s ockom uviazli vo vnútri a požiarnici nás vzali do nemocnice.
Stále nechápem, načo nás tam vzali.
Áno, to som ti povedala.
Ale teraz ti poviem, čo sa naozaj stalo.
Mama nám dovolila ostať doma.
Jedli sme cereálie a pozerali telku.
A pozerali telku a jedli cereálie.
Potom sa vrátil ocko.
Prečo nie sú v škole?
Chcem ich pri sebe.
Prišiel som z nočnej. Musím sa vyspať.
Nechcem, aby robili hluk.
Potrebujem ich pri sebe!
Si šibnutá.
Zlatko, učešem ti vlasy.
Česala ich mne.
Mala som kohúta
Nie.
Mala som kohúta
Robil mi radosť
Prestaň sa sťažovať.
To si nepamätám.
Vedela som, že niečo bolo zle.
Hej, hej. Vstávajte. Dom horí.
Musíme ísť. Poďte! Musíme ísť.
Poďte. Hýbte sa, poďte.
Boli sme v dome?
Vyniesol von aj mamu?
Mama ten oheň založila.
No tak, no tak. Poďte, hýbte sa.
- Nie! - Hej. Pusti ju!
Neurobím z vás siroty.
Mali by sme odísť spolu.
Pozrela si sa na mamu a povedala si iba dve slová:
Pusti ma.
Prosím.
Ale on umrel v tom ohni. Nie?
Do nemocnice nás vzali kvôli vdýchnutiu dymu.
Boli sme tam päť dní a u náhradných rodičov do mojich 18.
Prečo si mi to predtým nepovedala?
Prečo si zmenila názor?
Lebo máš v očiach rovnaký pohľad, aký mala v to ráno mama.
Občas sa pozerám na Briana a myslím si, že nie je môj syn.
Možno to je jeho očami.
Alebo… Neviem.
Vyzerá ako Brian,
ale akoby bol synom niekoho iného.
Emma, si vyčerpaná.
Príliš skoro si sa musela vrátiť do práce.
A keď si bola ešte malá,
prišla si o matku aj otca.
Vôbec ma neprekvapuje, že sa možno bojíš,
že prídeš o človeka, ktorého miluješ najviac na svete.
Po šiestich mesiacoch
sú halucinácie a panické záchvaty výraznejšie.
Pacient prestáva reagovať alebo onemie.
Toto je posledný krok.
Nech sa páči, veľký chlap. Daj si. Mňam, mňam.
Ránko.
Dobré ráno, maminka.
Tata.
Čože? Božemôj. Dobre.
Povedz to znovu. Znovu. Urob to znovu.
Počkaj, počkaj. Dobre, dobre. Fajn. Môžeš.
Tata.
Áno. Fajn. Budeš známy na internete.
Panebože. Úžasné.
To ocenenie, no, hovoril som s…
Chcem bábätko pokrstiť.
Brian. Hovorí o tebe, Brian.
Môj veľký chlap.
Tvoja matka to žiada už od narodenia.
Mali by sme to konečne urobiť.
Dobrá práca.
Začína mať poriadnu chuť do jedla.
Už zje viac ako ja.
Dohodla som nám stretnutie v kostole za rohom.
Holyrood. U otca Hagena. Zdá sa milý.
Kedy?
Dnes. O hodinu.
Teda.
Fajn. Vďaka, že si ma do toho zapojila.
Nemusíš tam byť. Môžem ho vziať sama.
O čom to hovoríš?
Bezo mňa s mojím synom nepôjdeš nikam.
Emma, prečo máš v koši mobil?
Včera som dostala ďalšiu správu.
- Ty a bábätko… - Jasné.
…v taxíku.
Bol v autosedačke.
Tá fotka bola fotená cez okno,
akoby sa niekto zakradol až k bábätku. Nero…
Brian!
Volá sa Brian.
Prepáč, dieťatko. Ja viem.
Bolo to hlasné. Áno, hlasné.
„Mám ho.“
Čože?
To sa v nej písalo.
Rovno pod tou fotkou, veľkými písmenami. „Mám ho.“
Ukáž mi tú fotku. Ukáž mi, kde sa to píše.
- Sú preč. To predsa vieš. - Len jednu…
- Už sú preč. - Nikdy sa to nestalo.
Už poďme. Pobaľme sa.
Emma, nepôjdeme s tebou do kostola.
Asi ho nechceš dať pokrstiť, ale vykonať na ňom exorcizmus.
Tá skupina na internete radí terapiu alebo kostol…
Som rád, že si myslíš, že nám hŕba báb
môže hovoriť, ako žiť a vychovávať dieťa.
Vieš, v čom je problém, Emma?
Vieš, v čom je naozaj? V tebe. To ty si ten problém, doriti. Jasné?
Nedáš si ďalšiu tabletku alebo čo?
Kam ideš?
Nevidíš to.
Ale uvidíš.
Hej. Nech sa stane čokoľvek, pôjdeš so mnou.
„Kto ma vyrušil?“ spýtal sa boh domu.
To bábätko ťa vyrušilo. To bábätko ťa vydesilo.
Mrmle si ako opilec, čo sa nevie udržať na nohách.
To ono ťa vyrušilo zo spánku.
„Zavolajte ho,“ povedal boh domu.
Bože, odpusť mi.
Preklad titulkov: Martina Mydliar