Vanduo atsinaujina, tačiau sluoksniai išlieka. Taip.
Jis nešasi palaidotus prisiminimus į dabartį.
Kadais gelmėse
plaukiojo milžiniški grobuonys. Mitiniai.
Tie grobuonys užsiaugino kojas ir išlipo į sausumą.
Jei jie sugebėjo tą padaryti, ar reikėtų stebėtis,
kad kadais čia būta ir raganų?
Visos istorijos, papasakotos prie šio vandens, įsilieja į kitą
ir į kitą.
NEKLAUSYK RAGANŲ. HAHAHAHA!
PAGAL VIKTORO LAVALO ROMANĄ
Nežinau, kodėl turėjau čia ateiti.
Jei žmogus sutinka tau sumokėti 70 000 dol. už knygą,
verčiau nunešk tą mėšlą jam asmeniškai.
Žinai, kaip atrodom? Kaip du narkotikų prekeiviai, tvarkantys reikalus.
Jie taip gražiai nesupakuoja.
Taip. Manau, turėtume tą padaryti...
- Prašom. - Ačiū.
Taip. Nėra už ką.
Štai.
- Ei. - Ei.
Vėl eisi į susitikimą šįvakar?
Ką?
„Išgyvenusieji“ Kinų bendruomenės centre Flašinge.
Tu mane persekioji?
Iššoko atminimo puslapyje, kai pažymėjai internete.
Kokiame dar atminimo puslapyje?
Atminimo puslapis.
Brajanui.
„DAUGDRAUGŲ“
„Brajano atminimas“.
Aš - gerbėjas.
Ne tas gerbėjas, bet supranti, ką turiu galvoje.
Mano angelai stebi tą vargšą vaiką...
Pasiilsėk.
Du dirbantys tėvai negali auginti vaiko.
- Genetiškai netinka. - Pogimdyvinė depresija.
Apolonas nužudė juos abu...
Šio vakaro vakarienės planai. Patiekalas, kurį įkvėpė Brajanas.
Virtos daržovės.
„Virtos daržovės”? Kas, po velnių, tie žmonės?
Na, kas...
Kodėl tas bičas taip elgiasi?
Galvojau, žinai.
Bičiuli, aš niekad ne...
Kai paspaudžiau, pamačiau,
jog pažymėjai „Išgyvenusiuosius“. Galvojau, žinai.
Ne. Pažymėjau, kad matytų mane prižiūrintis pareigūnas,
kad manęs niekuo neapkaltintų,
bet negalvojau, kad viskas pavirs į šitai.
Nieko sau. Aš nervinuosi dėl raganų,
kai socialiniai tinklai rezga žymiai blogesnius dalykus.
Ką sakei?
Nieko, bičiuli. Ne su tavim kalbu.
Ten mūsų vyrukas?
Nieko sau. Smėlio spalvą derina su smėlio spalva. Labai madinga.
Kas šiais laikais dar geria „Tab“ dietinę kolą?
Gerai, šis vyras tikrai seniai nebuvo su moterimi.
Daug metų. Dešimtmečius.
Vienas iš tų piktų storų šunsnukių, rašinėjančių bjaurastis internete,
kaip niekas neįvertina, kokie jie ypatingi,
- ir kad moterys nori tik pašlemėkų. - Gerai jau, gerai. Nusiramink.
Tas bičas pasiruošęs mums išrašyti penkiaženklę sumą, aišku?
Bet tęsk.
Aš klydau. Tas bičas niekad nėra buvęs su moterim.
Nori žinoti, ko dar jis turbūt nėra daręs?
Jis turbūt niekad neprisijungė prie Kūdikio Brajano gerbėjų puslapio.
- Sveikas. - Apolonai.
Sveikas, Viljamai.
Nesinervink. Jis nepavojingas.
Sveikas. Malonu matyt. Užeikit į mano biurą.
Atleiskit. Netvarkinga.
Viskas gerai.
Štai. Leiskit...
Kokia graži.
Taip. Dukros padovanojo.
Matai, jis turi dukteris.
Ir vieną žmoną.
Vadindavau jas braškytėmis.
Nes kai įpykdavo, jų veidai paraudonuodavo.
Paveldėjo iš manęs.
Niekas neminėjo jachtų.
„Ar esi kada stovėjęs priekyje, Džoji?“
Taip, aš senas.
Nagi. Nekreipkit dėmesio.
Štai ir ji.
Ateikit, vyručiai.
Taip.
Žinai, aš nemoku plaukti.
- Bičiuliai, ateikit. - Įsikibsiu. Gerai.
Turiu alaus.
Aš numirsiu. Taip.
Graži jachta.
Gerai, bičiuliai. Nemoku meluoti.
Pavogei šią jachtą?
Nepavogiau, bet ji - ne mano.
Pats sukūriau programėlę. Ji vadinasi „Rock-A-Bye“.
Primena „Airbnb“, tik jachtoms.
Galime ja naudotis dvi valandas.
Aišku. Aš... Bet aš iki 17.00 val. turiu grįžti į Flašingą, tad, manau...
Mes niekur neplauksim. Aš nemoku valdyti jachtos.
- Tu - programuotojas? - Taip.
Ir pats surinkau savo vyresnėlei nešiojamąjį kompiuterį.
- Įdėjau „Core i5“ procesorių. - Įspūdinga.
Namuose turiu...
Nieko sau. Jūs ją supakavote? Labai gražu.
Tai ir bus dovana.
Žinot, turbūt tikėjausi ją pamatyti prieš nupirkdamas.
- Norite... - Viskas gerai.
Žinot, aš jumis pasitikiu.
Duokit. Duokit ją man. Duokit.
Tai... Išvyniosiu.
Tai - dovana?
Taip, mano žmonai.
Gimtadienio dovana?
Mes gyvename atskirai.
Ji grįžo pas savo tėvus į Bei Šorą.
Jau 11 mėnesių gyvenu vienas.
NEŽUDYK STRAZDO GIESMININKO
Nieko sau.
Labai graži.
Ten yra... Taip.
BRANGUS PIPAI
...„Mūsų svajonių tėvas“.
Pirmasis leidimas.
Tobula.
Žinot, Gretos tėtis vaikystėje jai ją skaitydavo.
Greta Strikland. Mano žmona.
Iš Alabamos,
kaip ir čia.
Tai tik istorija apie gerą tėvą, tiesa?
Manau, tėtis skaitydavo jai, norėdamas parodyti pavyzdį, suprantat?
Tuomet ji ištekėjo už manęs.
Nebuvau Atikas Finčas.
Taip, jis irgi nebuvo.
Dėl tos kitos knygos.
Buvau tas, kuris galvoja, kad reikia tik dirbti, dirbti,
viskuo aprūpinti, ir būsi geras tėvas.
Bet žinot, kas nutinka, kai tą darai?
Pakeli akis po 25 metų, ir tavo žmona, ir vaikai
tavęs nebepažįsta.
Visi tie naujieji tėčiai.
Vyrukai su savo vaikais parke 6.00 val. ryto...
Labai geras dalykas.
Ir dabar žinau, kas svarbiausia.
Žinau, ką galėčiau daryti geriau, jei ji sugrįžtų.
Ir aš be proto myliu savo dukras, bet niekad nepasakiau.
Niekad to nepasakiau.
O žmonės turi girdėti tuos žodžius, suprantat?
Taip.
Ir dabar išleisiu visus pinigus, mėgindamas ją susigrąžinti per knygą.
Kaip manot, bičiuliai? Ar gali pavykti?
- Aš... - Taip, pasakyk jai tai, ką pasakei mums.
- Įvyniosiu atgal. - Pasakyk jai tai. Gerai?
Štai.
Pervedžiau pinigus elektroniniu būdu.
Taip. Taip, tau pavyks.
Tuomet viskas.
Jei šitai nesugrąžins Gretos, tai jau nežinau.
Ir tas dovanų popierius, kaip miela.
Patricijau!
Viskas gerai.
Dieve!
Ema!
VAIKŲ DARŽELIS KŪDIKIO NUGAROS ŠONKAULIAI.
LIŪDNA, BET MES TAVE STEBIME
ŽMONĖS VALGO ŽMONES.
NUSIŽUDĖ. KŪDIKIO ORGANAI PUSRYČIAMS
KEPTA KIAULIENA KAGVOS NEBĖRA
VISO, KŪDIKĖLI BRAJANAI PASIILSĖK - NUŽUDYK JUOS ABU
Labas.
Ačiū, kad sutikai susitikti.
Ši vieta kelia gerus prisiminimus.
Ir Ema, ji dievino tuos koldūnus,
kai buvo nėščia.
Noriu tau padėkoti už...
Kad padėjai mano mamai surengti laidotuves.
Brajanas buvo mano sūnėnas.
Ar jie kiekvieną savaitę ant jo kapo padeda šviežių gėlių?
Už tai sumokėjome papildomai.
Aš ten nebuvau. Taigi...
- Bet turi... - Aš norėjau...
atsilyginti tau už tai, ką padarei.
Kas tai? 10 000 dol. už gimdymą?
Ką tu...
Jums manęs nereikėjo.
Ema pati tą padarė. Jūs abu padarėte.
Taip, tu mus pamokei.
KIM VALENTAIN DEŠIMT TŪKSTANČIŲ DOLERIŲ
Apolonai...
Nė nežinau, koks buvo jos trečiasis noras.
Tai galėjo būti bet kas, supranti? Ji galėjo...
Ji galėjo tik pasakyti...
Manau, turėtum žinoti...
taip neturėjo nutikti.
Yra kaip yra.
Sudiev, visos Valentain.
Ačiū.
SITUACIJA TAPO RIMTA.
NEŽINOMAS NUMERIS EMA VALENTAIN...
GYVA.
Kurių galų? Ką?
NEŽINOMAS NUMERIS ATEIK PAS MANE
Ką?
SEK ŽEMĖLAPĮ.
Eikit šikt!
AŠ TAVE MATAU.
Ką?
APOLONAS: PASAKYK, KUR ESI, BLIAMBA
Kur esi, bliamba?
ATLEISK, AŠ PRIE KAPO.
Viljamas.
Ei! Viljamai!
Po velnių.
- Viljamai! Kur tu, bliamba? Ei! - Ei. Ei, pone Kagva...
- Tu, suknistas šūdžiau! - Apolonai!
Apgailestauju, kad vėl taip susitinkame... Ne.
- Ei! Liaukis. - Kas, po velnių, čia manai yra?
- Suknistas juokelis, bliamba? Ką? - Ne. Ne.
Nenorėjau jokių dramų. Liaukis.
Ką čia paistai, po velnių? Žinai, kad Ema gyva?
- Taip, žinau. Prisiekiu... Paklausyk... - Ką? Kaip?
- Ką tik sužinojau. - Ką nori pasakyti, po velnių?
Niujorko policija ir suknisti federalai nesugebėjo jos surasti,
o tu, nori pasakyti, ėmei ir suradai? Tą nori man pasakyti?
Klausyk, buvo laikai, kai tokios vyriausybinės agentūros
buvo vieninteliai galimi resursai, Apolonai.
- Nepliaukšk nesąmonių, bliamba! - Dabar laikai kiti.
Žinai, šimtai žmonių su šimtais kompiuterių visoje šalyje
gali daug ką nuveikti.
Ir dar daugiau nuslėpti.
Ir jei tiems žmonėms išties svarbu, jie dirbs dieną naktį.
Jie nepasiduos.
Ir tą jie ir padarė, kai pasakiau jiems, jog noriu tau padėti.
Gerai, gerai. Tai kur ji?
Jei tai, ką sakai, yra tiesa, kur yra Ema Valentain?
Ji yra saloje Rytų upėje.
- Suknistas šūdžius. - Aš nejuokauju. Prisiekiu.
Aš rimtai.
„Išmintingosios”, Apolonai. Aš jas suradau.
Kas tu?
- Apolonai, aš - tavo draugas. - Tik nereikia! Joks tu man ne draugas.
Liaukis tą kartojęs. Ir neliesk manęs.
Kaip man pas ją patekti?
Tau reikės jachtos.
Suknista jachta. Puiku, neturiu suknistos jachtos.
Nagi, nusiramink, žmogau.
Tam yra programėlė.
O, šūdas.
- Kažkokia nesąmonė. - Šūdas.
Ar žinai, kad Aleksandrijos biblioteka buvo Egipte?
Taip, žinau. Mano žmona buvo bibliotekininkė.
Ten buvo sukauptos viso pasaulio žinios.
„Dvasios vaistų vieta”. Štai kas yra internetas, bičiuli.
Ei, o tas jachtininkas pateikė kažkokių įrodymų,
- kad Ema - gyva? - Taip.
Jis atsiuntė man kažkokį failą, tik negaliu jo atidaryti.
Jis turbūt „Flash“ formatu. Taip, persiųsk jį man.
Gerai.
Gera žinia ta, kad truputį pasidomėjau
- Vyleriu prieš tau ateinant čia. - Ir?
Viljamas Vebsteris Vyleris. Tau turėtų patikti aliteracija.
Gimė Levitaune.
Turi namą Forest Hilse 86-oje gatvėje.
Tarnavo Oro pajėgose kaip programavimo specialistas 9-ojo dešimtmečio pradžioje.
Po to, a, dirbo Pietų Karolinos Medicinos universitete.
Tada ėmė skintis kelią atgal į šiaurės rytus. Dirbo kaip programėlių vystytojas.
Po velnių.
- Tas vyrukas nemeluoja. - Taip.
- Šiais laikais tai kažką reiškia. - Taip, jis gaus
jachtą rytoj vakare...
Taip, tai kodėl tas vyrukas tau padeda?
- Kokia jam iš to nauda? - Nežinau.
Gal jis beprotis.
Gal jis nori išmesti mane iš jachtos. Man nesvarbu, tikrai.
Taip.
Primena stebėjimo kamerų medžiagą.
To vyruko draugai kaip reikiant patyrinėjo.
Kas yra vaiduoklis? Mirusio žmogaus dvasia
ar iš šono pamatyta vizija?
Jau tris mėnesius jis buvo jos nematęs,
ir štai ji - gyva.
KELTAS Į SALĄ
Pietų gatvės uostas.
Galvojau, nemoki valdyti jachtos.
Nemeluosiu.
LAIVYBA PRADEDANTIESIEMS
Sveiki atvykę į nuostabų laivybos pasaulį.
Parodysiu jums, kaip išplaukti iš prieplaukos.
Bet pirmiausia užprenumeruokite mano kanalą.
Internete visko išmoksi. Aš mokausi savarankiškai.
Ačiū.
Žinai, galime bet kada grįžti, kada tik panorėsi.
Tik pasakyk.
Noriu tavęs kai ko paklausti.
Ar dar kam nors pasakei, kad tą darysime?
Pasakiau Patricijui.
Tuomet noriu tau kai ką parodyti.
- O, ne. Ne, tik ne tu. - Žiūrėk. Ten.
ŽALIAPLAUKIS HARIS BŪKIT ATSARGŪS ATVIRUOSE VANDENYSE!
LINKIME SAUGIAI PASIEKTI NAMUS.
„Žaliaplaukis Haris”. Tavo Patricijus.
- Patricijus? - Taip. Ir dar štai kas.
Dieve mano.
Klausyk, neabejoju, kad jis stengiasi mus palaikyti,
bet aš esu dabar su tavimi.
Klausyk, turime būti atsargūs.
Vampyrai neateis į namus, jei jų nepakviesi, Apolonai.
Rašyti internete - tarsi palikti atidarytas namo duris
ir pasakyti naktinėms būtybėms, kad jos gali užeiti.
Nieko sau. Raikersas.
Išjunk šviesas.
Kaip tą padarytum?
Nušokčiau nuo Džordžo Vašingtono tilto.
Šūdas.
Ar pastebėtum, jei atsidurtum pasakoje?
Atsirastum knygos puslapiuose?
Šiame pasaulyje yra portalai, pro kuriuos netyčia praeiname.
Ten. Žiūrėk. Štai.
Vaje. Suradai.
Taip, nuplukdysiu mus į krantą.
Gerai.
Pasiruošęs?
Taip.
Kaip šalta.
- Viljamai. - Taip?
Kodėl tu čia?
Greta pasakė „ne”.
Ir net per daug nepyko, supranti?
Tik liepė palikti knygą dukroms testamentu.
Jei nebūčiau čia su tavimi,
sėdėčiau savo namuose rūsyje ir eičiau iš proto.
Suprantu, beprotybė. Tačiau bent jau nesu vienas.
Galiu eiti su tavimi?
Varom.
- Žiūrėk. - Kas?
Ligoninės lovos.
Žinau, kur esame.
Tai turbūt Šiaurinė brolių sala. Skaičiau apie ją šiandien.
Taip, tai buvo infekcinė ligoninė.
Telefonas išsikrovė.
Eime, Viljamai.
Ar žinai, kas buvo Merė Marlon?
Vidurių šiltinės Merė.
Bingo. Tu protingas.
Pirmoji užsikrėtusioji.
Ar žinai, kad ją čia karantinavo trečdalį jos gyvenimo?
Dabar ten įsikūrusi naktikovų kolonija.
Viljamai!
Ei! Žiūrėk! Pažvelk į tą šviesą.
- Kas tai? - Viešpatėliau. Išmintingosios.
Turime išsiaiškinti, ar tos moterys turi ginklų ir jas sunaikinti.
Sugadinsime jų jachtas. Lengvai įveiksime tas raganas.
Ei, liaukis. Tu - vidutinio amžiaus IT vyrukas,
o aš - nusivylęs knygų pardavėjas.
Bet aš esu dievas Apolonas.
Aš esu dievas Apolonas!
Ema! Kale, kur tu? Kur tu?
Kur tu? Ema! Aš esu dievas Apolonas!
Aš esu dievas Apolonas!
Aš esu dievas Apolonas! Ateinu atkeršyti.
Ema, kur tu? Kur tu?
Liaukitės!
Paleiskit mane.
Ne, ne. Paleiskit mane.
Atplaukiau žmonos!
Šūdas!
Kai ji nukris nuo mano riešo, tie trys norai išsipildys.
Aš esu dievas Apolonas.
Não corta. Nenukirpk.
Tai - ne kūdikis.
Nesvarbu, kas nutiks, eisi su manimi.
Eisi su manimi.
Nustokit!
Paleiskit mane!
Kodėl ginate Emą? Kodėl ją ginate? Ji nužudė mano kūdikį!
Tu Emos?
Žinoma. Ema buvo tikra rakštis šiknoj.
Argi vyras bus kitoks?
Kel norės susitikti.
- Eime. - Kel?
Kel man pasakė, kaip susigrąžinti savo dukrą.
Kel pasakė, ką reikia daryti. Tik nežinau, ar sugebėsiu.
Kel?
Nagi.
Atstokit!
Pa... Paleiskit mane!
Paleiskit mane!
Tai - ne kūdikis.
Ei, palauk!
Aš ją pažįstu.
Nukrito į kiemą.
Vienas iš vaikų surado ir atnešė man.
Rodos, mokiau, kad būtumėte atsargesnės.
Atleisk.
Prastai.
Kuri baisesnė?
Ei.
Jos nenupjovė tau liežuvio, ką?
Tu - Kel.
Taip, tai - Kelistos trumpinys. Prieik arčiau.
Jos mane saugo.
Nepridarysi kvailysčių, tiesa?
Rengiu pasirodymą vaikams rytojui.
Ateik, padėk padaryti baisią lėlę.
Ei! Kur mano žmona?
Kartą gyveno senukas ir senutė, ir jie labai norėjo vaikelio.
Tapusi nėščia,
žmona ilgesingai žvelgė į šalia žaliuojantį katilėlių lauką.
Tad jos vyras nusprendė jai kelis pavogti.
Tačiau pasirodė baisi burtininkė ir pasakė:
„Kaip drįsti, vagie! Aš tave užkeiksiu!”
Bet ji pasigailėjo jo ir paliko gyvą,
susitarusi, kad jie atiduos jai savo kūdikį.
Užteks. Liaukis.
Klausyk, turiu žinoti, kur mano žmona.
Ei, kur mano žmona?
Turiu ją surasti, aišku? Jūsų kažkas ten mėgino mane nužudyti.
Žinai, prieš daugelį metų vienas vyras mus surado.
Jis atsinešė du ginklus ir toną pykčio.
Suklydau mėgindama su juo pasikalbėti.
Bet jis nužudė tris moteris ir septynis vaikus.
Tuomet atsiskyrėme nuo pasaulio ir atvykome čia.
Apsiginklavome kaip galėjome.
Ir kai pasirodo koks vyras, mes tik tampame truputį veiklesnės.
Kiek žmonių jūs nužudėte?
Kas čia žino? Mes - tarsi policija.
Neskaičiuojame tokių dalykų.
Taigi, kaip mes saugome savo vaikus?
Apie tai ir kalbama „Auksaplaukėje”. Toks klausimas ten ir keliamas.
Žinoma, ne manęs reikėtų klausti.
Žinai, vyras saugo save labiau nei kūdikį.
Kūdikį pagrobia.
Ir tuomet ragana,
ji neleidžia tam vaikui patekti į pasaulį.
Ji - kaip sergstinti motina.
Ir vis tiek tas princas suranda būdą patekti į vidų.
Nesvarbu, ką darytume, pasaulis vis įsibrauna.
Taigi, kaip mes saugome savo vaikus?
Šito klausiama jau šimtus metų,
nuo tada, kai žmonės prie laužo ėmė sekti pasakas.
Naujos baimės yra senos baimės, o senos baimės - dar senesnės.
Bet kai ateina metas mums su jomis susidurti, jos - kaip naujos.
Vaikai kalbės su šia lėle, tarsi ji būtų tokia pat tikra kaip aš.
Tai - senoji magija.
Škotai vadino ją „kerais”.
Tai - iliuzija, kai kas nors apsimeta kuo nors kitu.
Pabaisa atrodo kaip graži mergelė,
sugriauta pilis atrodo kaip auksiniai rūmai.
Ar supranti, apie ką kalbu?
Tai - ne kūdikis.
Protingas vyrukas.
Bet jei tai yra iliuzija,
vadinasi, kažkas ją sukūrė.
- Ei! Tu ten? - Šūdas.
Tu ne vienas!
Ei, ramiai.
Ką jis veikė, kai jį suradote?
Sėdėjo ant kranto ir mojavo savo telefono šviesele virš galvos.
Jis išsikrovęs. Telefonas išsikrovęs.
Kodėl dar nesunaikinot to daikto, po galais?
Galvojome, kad norėsite pamatyti, kas jame.
Viljamai.
Dieve mano. Jis - Gretos vyras.
Taip, galėtume jai paskambinti. Ji norėtų pamatyti, kaip jį užmušime.
Greta? Prašau, labai noriu ją pamatyti.
To nebus.
Šūdas. Gerai, gerai.
O tu verčiau pagalvok, ar norėsi melsti pasigailėjimo.
Palauk. Nežinau, kas...
Šūdas.
Bent jau atgavau akinius.
Kaip tu gali būti gyvas?
Tu man visko nepapasakojai.
Akivaizdu.
Jos mėgino mane nužudyti. Mėgino nužudyti.
Taip. Taip, ir apgailestauju dėl to.
Bet, jei atvirai, nesitikėjau, kad mums pavyks tiek daug padaryti.
Jau kelis mėnesius plaukiojau šia upe ir neradau tos vietos.
O tu ją pamatei iš karto. Pasisekė.
Palauk. Tu ieškojai šios vietos,
tu ne šiandien išmokai valdyti jachtą.
Mano šeima - norvegai.
Po galais, gyvenu laivuose nuo kūdikystės.
Plaukiojimas - mūsų kraujyje.
Kodėl man to nepasakei?
Nesuprantu.
Kas vyksta, žmogau?
Kas tu?
Gerai. Prisipažinsiu.
Žinojau, kas tu toks dar prieš mums susipažįstant.
- Ką? - Taip.
Taip, perskaičiau, kad tavo žmona pagimdė kūdikį metro traukinyje.
Iškart supratau.
Ką supratai?
Kad mes susidraugausime.
Dieve mano. Tas šūdžius visiškas beprotis.
Tas šūdžius - visiškas beprotis. Tu visai trenktas, ką?
Ne, tik man labai patiko istorija, kaip Brajanas atkeliavo į šį pasaulį.
Žinai, kai išgirsti kažką per žinias,
ir po to seki internete, kaip jiems sekasi?
Na, tik norėjau pamatyti kūdikį.
Norėjau laimingos pabaigos, kurios nebuvo mano namuose.
Leisk tavęs paklausti. Ar tu laimingas?
Ar esi laimingas, matydamas mano laimingą pabaigą?
Žinai, mačiau tave socialiniuose tinkluose.
Iš pat ryto eidavai į parką.
Keldavai nuotraukas.
Buvai toks laimingas. Tad pamaniau: „Man jis patinka.
Jis supranta. Daro viską taip, kaip man reikėjo daryti.”
Greta pabėgo su mano dukra ir sugriovė mano šeimą, bet tu...
Tu tarsi parodei, kaip galėjo būti.
Dukra? Tu turi dvi dukras.
Ne, turėjau dvi.
Ir tuomet Greta paklausė Kel, kaip Ema, ir ji...
Pasikviečiau pastiprinimą.
Kas tai? Kas tai, policija?
Klausyk, Ema galbūt gyva.
Tos moterys šioje saloje tikrai tau nepadės jos surasti.
Bet aš galiu padėti.
Jei tu padėsi man.
Ne, ne. Kodėl turėčiau, po velnių?
Po viso šito, žmogau, kodėl tą daryčiau?
Padėk man susigrąžinti Gretą ir Greisę.
Girdėjai, ką pasakė Kel. Jos ją atves čionai. Padėk man, ir aš padėsiu tau.
Juk matei, koks esu sumanus.
Nežinau, ką išties mačiau, bliamba.
Nė nežinau, kas tu esi, ir koks šūdas čia vyksta.
Nežinau... Nieko nežinau, žmogau. Nežinau, koks čia šūdas.
Prašau, tik pakalbėk su Greta, kol jos dar nepadarė to, ką ketina padaryti.
Viljamai, nežinau, ar pastebėjai,
bet aš irgi sėdžiu suknistam narve drauge su tavim, bliamba!
Kel sakė, kad mane nužudys, ir ji tą padarys,
bet ji tau pasiūlė galimybę.
Jei tik galėtum pakalbėti su Greta,
paaiškinti jai. Suprantu, kad ji nekalta.
Supranti, mes abu išėjome iš proto, kai Agnė mirė.
Tai buvo mūsų kūdikis.
Žinai, jau metus neištariau jos vardo garsiai.
Agnė.
Mano mergytė.
Pasakyk jai, kad žinau, jog tai - ne jos kaltė.
Pasakyk, kad melsiu jos atleidimo ir atleisiu jai, jei ji norės.
- Užsičiaupk, bliamba. Gerai? - Noriu, kad ji su Greise grįžtų namo.
Gerai jau, gerai.
Noriu, kad visi, kas likome, vėl būtume šeima.
- Teprašau, jog jai tą pasakytum. - Ką gi. Patylėk, žmogau.
Kodėl manai, kad aš pamatysiu Gretą anksčiau už tave?
Padaryk tai, bliamba!
Pakalbėk su mano žmona.
Tu - mano vienintelė viltis.
Nenoriu mirti čia nepamėginęs.
Kas, jei nesutiksiu?
Jei pasakysiu: „Eik tu šikt. Velniop viską”?
Kas tuomet?
Tu nesupranti.
Apolonai, jei tu man nepadėsi,
visi, esantys šioje saloje, mirs.
Išvertė Akvilė Katilienė