Вода оновлюється, але не скидає шкіру, немов ящірка. Ні.
Вона виносить на поверхню поховані спогади.
Колись у цих водах
плавали гігантські істоти. Міфічні.
Згодом вони відростили ноги й вийшли на сушу.
Якщо вони таке змогли, хіба було б дивно,
якби колись тут жили й відьми?
Кожна історія, розказана на цих водах, формує наступну...
і наступну.
НЕ СЛУХАЙ ВІДЬОМ. ХА-ХА!
ПІДКИДЬОК
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ВІКТОРА ЛАВАЛЯ
Не розумію, чому я тут.
Коли в тебе купують книжку за 70 тисяч доларів,
непогано було б віддати її покупцеві особисто.
Знаєш, на кого ми схожі? На драґдилерів, що несуть дозу клієнту.
У подарунковій упаковці.
Мабуть, варто...
- Прошу. - Дякую.
Будь ласка.
Готово.
- Ось. - Ага.
У тебе ще зустріч увечері?
Що?
Зустріч «Уцілілих» у китайському громадському центрі.
Шпигуєш за мною?
Спливло на сторінці пам'яті, коли ти з'явився онлайн.
Якій ще сторінці? Про що ти?
Сторінка пам'яті.
Браяна.
ПАМ'ЯТІ БРАЯНА КАҐВА
«Пам'яті Браяна».
Я підписався.
Не тому, що цікаво, а... ...ну, ти зрозумів.
Бідна дитина...
Так йому.
Батьки допрацювалися.
- Це все генетика. - Це все депресія.
Їх Аполло вбив.
На сьогоднішню страву надихнув малюк Браян:
варені овочі!
«Варені овочі»? Хто це в біса такі?
Що...
Нащо хтось створив цю сторінку?
Я думав, ти знаєш.
Старий, я ніколи...
Ти ж заходив на сторінку «Уцілілих». Я думав, ти бачив.
Я заходив, щоб інспектор з УДЗ побачив.
Дупу собі прикривав.
Я не думав, що це виллється в таке.
Мало мені відьом -
соцмережі знайшли, що гірше вигадати.
Про що ти?
Забий, це я не тобі.
Наш клієнт?
Ого. Весь у бежевому. Справжній стиляга.
Чорт, хто й досі п'є Tab?
Ось у кого жінки не було вже дуже-дуже давно.
Кілька років. Десятиліть.
Один з тих незайманих жирдяїв, що бісяться в мережі:
ніхто їх, особливих, не цінує,
- а жінки люблять лише придурків. - Годі, заспокойся.
Цей тип хоче заплатити нам п'ятизначну суму,
тому вгамуйся.
Я помилився. Він узагалі ніколи не трахався.
А знаєш, що ще він, мабуть, ніколи не робив?
Не підписувався на сторінку пам'яті малюка Браяна.
- Гей. - Аполло.
Привіт, Вільяме.
Добре. Звичайний тип.
Радий бачити. Їдьмо до мене в офіс.
Вибачте за безлад.
Нічого.
Ось, давай я...
Милі штуки.
О, так. Це мені дочки подарували.
Бачиш? У нього є дочки.
І одна дружина.
Я називав їх «мої полунички».
Вони червоніли, коли сердилися.
Це в них від мене.
Про яхти мови не було.
«Бував колись у кабіні, Джої?»
Так, я старий.
Та нічого. Не зважайте.
Ось і вона.
Проходьте.
Добре.
Я плавати не вмію.
- Застрибуйте. - Зараз, отут візьмуся.
У мене є пиво.
Я помру. Це точно.
Гарна яхта.
Добре, хлопці. Я не вмію тримати секрети.
Ти поцупив цю яхту?
Не поцупив, але вона не моя.
Я сам створив цей додаток. Називається Rock-A-Bye.
Це як Airbnb, але для яхт.
Ця яхта наша на дві години.
Добре, але мені треба бути у Флашинґу о п'ятій...
Ми не попливемо. Я не вмію керувати яхтою.
- Програміст? - Ага.
Дочці перший ноутбук зібрав сам.
- На базі процесора Core i5. - Непогано.
А я собі...
Ух ти. Ви її ще й обгорнули. Дуже мило.
Я якраз беру її на подарунок.
Я хотів подивитися на неї, перш ніж купляти.
- Хочеш... - Нічого.
Я вам довіряю.
Дай-но мені.
Я відкрию.
Це буде подарунок?
Так, дружині.
День народження?
Ні, ми розійшлися.
Вона поїхала до батьків у Бей-Шор.
Я вже 11 місяців сам.
УБИТИ ПЕРЕСМІШНИКА
Ух ти.
Яка краса.
І там ще... Так.
«...Татусю наших мрій».
Перше видання.
Вона ідеальна.
Батько читав її Ґреті в дитинстві.
Ґрета Стрікленд. Моя дружина.
З Алабами,
як і герої книжки.
Історія про хорошого батька, так?
Певно, батько читав її їй, щоб показати приклад.
А тоді вона одружилася зі мною.
Я не був Аттікусом Фінчем.
Ну, як і він сам.
Про нього є й інша книжка.
Я вважав, що невтомно працюю, забезпечую сім'ю,
тож я хороший батько.
І знаєте, чим це закінчується?
Через 25 років дивишся: твоя дружина, твої діти -
вони тебе не знають.
Ті молоді татусі,
що гуляють з дітьми в парках о шостій ранку...
Це чудово.
Тепер я знаю, що важливо.
Я б усе виправив, якби вона повернулася.
І я так сильно люблю дочок... А я їм не казав.
Ніколи.
А людям важливі слова.
Так.
Тепер я ладен витратити все, що заощадив, аби її повернути.
Як думаєте, вдасться?
- Я... - Так. Скажи їй те саме, що й нам.
- Я загорну назад. - Неодмінно скажи, добре?
Будь ласка.
Я переказав гроші.
Добре, без питань.
Тоді все.
Якщо це не поверне Ґрету, інших варіантів у мене нема.
Ця обгортка - це дуже мило.
Патрісе!
Усе буде добре.
Боже!
Еммо!
ДИТСАДОК ДИТЯЧІ РЕБЕРЦЯ
МИ СПОСТЕРІГАЄМО
ЛЮДИ ЇДЯТЬ ЛЮДЕЙ
УБИЙ СЕБЕ ДИТЯЧІ ОРГАНИ НА СНІДАНОК
СВИНЯ НА РОЖНІ
ЗЕМЛЯ СКЛОВАТОЮ УБИТИ ОБОХ
Привіт.
Дякую, що погодилася зустрітися.
Це місце навіює спогади.
Емма не могла наїстися тутешніми пельменями...
коли була вагітна.
А ще я хотів подякувати...
що допомогла мамі з похороном.
Браян був мій племінник.
Йому кладуть живі квіти щотижня?
Ми за це доплатили.
Я ще не ходив.
- Але ж треба... - Я хотів...
відплатити тобі за все, що ти зробила.
Скільки там було... Десять тисяч за пологи?
Що ти...
Я вам не знадобилася.
Емма впоралася сама. Ви вдвох упоралися.
Так, але ти навчила нас.
КІМ ВАЛЕНТАЙН $10 000
Аполло...
Я так і не дізнався про її третє бажання.
Це могло бути що завгодно. Вона могла б...
Вона могла б просто сказати...
Напевно ж, ти розумієш...
Усе мало бути інакше.
А сталося як сталося.
Прощавайте, Валентайни.
Дякую.
УСЕ СЕРЙОЗНО
НЕВІДОМИЙ НОМЕР ЕММА ВАЛЕНТАЙН...
ЖИВА.
Що за херня? Що?
НЕВІДОМИЙ НОМЕР ІДИ ДО МЕНЕ
Що?
ІДИ ПО МАПІ.
Пішов ти!
Я ТЕБЕ БАЧУ.
Що?
АПОЛЛО: ДЕ ТИ В БІСА Є?
Де ти в біса є?
ВИБАЧ, Я БІЛЯ МОГИЛИ.
Вільям.
Гей! Вільяме!
Чорт.
- Вільяме! Де ти? Гей! - Гей, містере Каґва...
- Ти паскуда! - Аполло!
Вибач, що доводиться так...
- Годі, друже... - Ти що собі думаєш?
- Вирішив пожартувати? Га? - Та ні.
Я не хотів влаштовувати шпигунську драму.
Що ти верзеш? Ти знаєш, що Емма жива?
- Так, клянуся. - Що? Як?
- Я щойно дізнався. - Що за херню ти верзеш?
Поліція й довбане ФБР її не знайшли,
а ти знайшов? Правильно я розумію?
Слухай, були часи, коли єдина надія
була на ті служби, Аполло.
- Досить з мене цієї маячні! - Але це вже не так.
Сто людей із сотнею комп'ютерів, розкидані по країні,
можуть працювати не гірше за них.
Навіть ліпше.
І якщо вони захочуть, то працюватимуть день і ніч.
Невпинно.
Так і сталося, коли я сказав їм, що хочу допомогти тобі.
Добре. То де вона?
Якщо все так, як ти кажеш, де Емма Валентайн?
На острові на Іст-Рівер.
- От придурок. - Я серйозно. Клянуся.
Я серйозно.
Мудрі, Аполло. Я їх знайшов.
Хто ти?
- Аполло, я твій друг. - Ніякий ті мені не друг!
Не кажи так, не торкайся мене.
Як туди дістатися?
Потрібна яхта чи катер.
О, довбана яхта. Чудово, бо в мене нема довбаної яхти!
Друже, заспокойся.
Для цього є додаток.
Чорт.
- Це божевілля. - Чорт.
Чув про Александрійську бібліотеку в Єгипті?
Так. У мене дружина була бібліотекарка.
Сховище знань людства.
«Аптека для душі». Інтернет - це те саме, старий.
А в яхтсмена є докази,
- що Емма жива? - Так.
Він мені надіслав якийсь файл, але я не зміг відкрити.
Він, мабуть, у форматі Flash. Перешли мені.
Добре.
Я тут устиг пошукати інфу
- про Вілера, поки ти добирався. - І?
Вільям Вебстер Вілер. Схоже, фанат алітерації.
Народився в Левіттауні.
Має будинок у Форест-Гіллс, на 86-й вулиці.
На початку 80-х служив у ВПС, був там програмістом.
Після того працював у Медуніверситеті Південної Кароліни.
Згодом перебрався на північний схід. Розробляє мобільні додатки.
Чорт.
- Він не бреше про себе. - Ага.
- Це чогось варте. - Так. Він організує
яхту завтра ввечері...
Слухай, чому він тобі допомагає?
- Що йому з того? - Не знаю.
Може, він псих.
Може, хоче мене скинути за борт. Байдуже.
Ага.
Схоже, це запис з камери спостереження.
Його друзі добряче попрацювали.
Що таке привид? Дух померлої людини?
Чи швидкоплинне видіння?
Востаннє він бачив її живою три місяці тому.
І тепер - ось вона знову.
СТЕЙТЕН-АЙЛЕНД ФЕРРІ
Морський порт на Саут-стріт.
Ти ж казав, що не вмієш керувати яхтою.
Я не брехав.
ЯХТИНГ ДЛЯ ПОЧАТКІВЦІВ
Вітаємо в захопливому світі яхтингу.
Сьогодні навчимося віддавати швартови.
Але спочатку - з вас лайк та підписка.
В інтернеті будь-чому навчишся. Я сам навчаю.
Дякую.
Ми можемо повернутися, коли захочеш.
Лишень скажи.
Дозволь спитати.
Ти комусь казав про цю подорож?
Патрісу.
Я тобі щось покажу.
- О, ні. І ти туди ж. - Ось, дивись.
ЗЕЛЕНОВОЛОСИЙ ГАРРІ СІМ ФУТІВ ПІД КІЛЕМ!
«Зеленоволосий Гаррі». Це Патріс.
- Патріс? - Ага. А тепер дивись.
Боже.
Упевнений, він хотів нас підтримати.
І я тут, з тобою.
Треба бути обережними.
Вампір не зайде в оселю без запрошення, Аполло.
Постити таке в соцмережах - це ніби лишати двері відчиненими,
щоб будь-яке створіння ночі могло вільно зайти.
Ух ти. Райкерс.
Відбій.
Як би ти це зробила?
Стрибнула б з моста.
Чорт.
Чи зрозумів би ти, що потрапив у казку?
Прослизнувши між сторінок книжки.
Є у світі портали, крізь які можна пройти й не помітити.
Отам. Дивись, он він.
Ух ти. Ти його знайшов.
Висаджуємося.
Отак.
Готовий?
Так.
Чорт, як холодно!
- Вільяме. - Га?
Чому ти тут?
Ґрета сказала ні.
Навіть не спокусилася книжкою.
Сказала заповісти її дівчатам.
Якби не ти,
я б зараз сидів удома й божеволів.
Так, це безглуздя. Але принаймні я не сам.
Можна мені з тобою?
Ходімо.
- Глянь. - Що?
Лікарняні ліжка.
Я знаю, де ми.
Норт-Бротер-Айленд. Я сьогодні про нього читав.
Тут була інфекційна лікарня.
Телефон сів.
Ідемо, Вільяме.
Чув коли-небудь про Мері Меллон?
Тифозна Мері.
Саме так. А ти розумний.
Перша відома суперносійка.
Вона провела тут третину життя на карантині.
Тепер тут гніздова колонія кваків.
Вільяме!
Стій! Дивися, світло.
- Що там? - Матір божа! Це Мудрі.
Треба з'ясувати, чи в цих жінок є зброя, і її знищити.
Поламаємо їхні плавзасоби. Знешкодимо відьом.
Замовкни. Ти вже немолодий айтівець,
я - книготорговець у депресії.
Але я бог Аполлон.
Я бог Аполлон!
Еммо! Де ти, зміюко? Де ти є?
Де ти? Еммо! Я бог Аполлон!
Я бог Аполлон!
Я бог Аполлон! І я прийшов помститися!
Еммо, де ти?
Стійте!
Пустіть. Пустіть мене.
Ні. Пустіть.
Я прийшов по свою дружину!
Чорт!
Коли вона впаде з моєї руки, ті три бажання здійсняться.
Я бог Аполлон.
«Não corta». Не розрізай.
Це не дитина.
Хоч би що сталося, ти будеш зі мною.
Будеш зі мною... Будеш зі мною...
Годі!
Геть від мене!
Чого ви захищаєте Емму? Вона вбила мою дитину!
Емма?
Авжеж, він до неї. Емма всіх дістала,
і чоловік такий самий.
Підеш до Кел.
- Підводься. - Кел?
Кел порадив, як мені повернути дочку.
Кел сказав, що робити. Але я не знаю, чи зможу.
Кел?
Ворушись.
Геть від мене!
Геть... Пустіть!
Пустіть!
Це не дитина.
Гей, стійте!
Я її знаю.
Це лежало надворі.
Діти знайшли й принесли мені.
Я казала вам бути пильнішими.
Вибачте.
Роззява.
Котра страшніша?
Агов.
Тобі ж язика не відрізали?
Ти Кел?
Так, це скорочено від Калісто. Підійди.
Вони мене захищають.
Ти ж нічого не утнеш?
Я готую на завтра дітям виставу.
Іди допоможи мені зробити страшну ляльку.
Гей! Де моя дружина?
Колись давно старий зі своєю дружиною мріяв про дитину.
Коли жінка завагітніла,
то повсякчас дивилася на поле салату, що в народі зветься «рапунцель».
Тож її чоловік вирішив украсти трохи для неї.
Аж раптом з'являється страшна чарівниця й каже:
«Як ти смієш, злодюго! Я тебе прокляну!»
Але вона погодилася його пощадити,
якщо вони віддадуть їй дитину.
Стоп. Годі.
Я хочу знати, де моя дружина.
Гей! Де моя дружина?
Я мушу її знайти. Ці твої... ледь мене не вбили.
Колись нас знайшов чоловік.
Він приніс дві рушниці й тонну гніву.
Я зробила помилку: заговорила з ним.
Він убив трьох жінок і сімох дітей.
Тоді ми перебралися сюди, подалі від світу.
І озброїлись, як могли.
Тепер, коли з'являються чоловіки, ми діємо... ініціативніше.
Скільки чоловіків ви вже вбили?
Хтозна. Ми як поліція.
Не рахуємо.
То як нам захистити дітей?
Казка «Рапунцель» саме про це. Саме це - головне її питання.
Я точно не той, в кого це питати.
Той чоловік обирає захиститися самому, а не захистити дитину.
Дитину забирають.
А тоді чарівниця...
Вона взагалі нікуди не відпускає дівчинку.
І кроку не дає ступити.
І все ж таки той принц якось зумів до неї пробратися.
Хоч би що ми робили, світ пробирається до нас.
То як нам захистити наших дітей?
Це питання, що лунає століттями.
Відтоді, як люди розповідали перші казки біля вогнища.
Нові страхи - це старі страхи. А старі страхи - то древні.
Але коли з ними стикаємося ми, вони стають новими.
Діти говоритимуть з цією лялькою, ніби вона така ж жива, як я.
Це стара магія.
Шотландці називали це «гламур».
Ілюзія, коли щось видає себе за щось інше, чим воно не є.
Чудовисько виглядає як чарівна панна,
а зруйнований замок - як золотий палац.
Розумієш, про що я?
Це не дитина.
Розумничок.
Але якщо це ілюзія,
то хтось її мав створити.
- Агов! Ти там? - Чорт.
Ти прийшов не сам.
Гей, легше.
Що він робив, коли його знайшли?
Стояв на березі й вимахував ліхтариком над головою.
Телефон сів.
Чого ви його досі не розбили?
Думали, ви подивитеся, що в ньому.
Вільяме.
Боже. Це чоловік Ґрети.
Покличмо її. Нехай подивиться, як він помре.
Ґрета? Будь ласка, я хочу її побачити.
І не мрій.
Чорт. Добре.
А ти добряче поміркуй, чи готовий покаятися.
Зачекайте. Я не знаю, що...
Чорт.
Добре, хоч окуляри цілі.
Як ти взагалі не помер?
Ти мені не все розказав.
Певна річ.
Вони хотіли мене вбити.
Так, вибач за це.
Але, якщо чесно, я й сюди не сподівався дістатися.
Я місяцями борознив річку й не міг знайти це місце.
А ти з першої ж спроби знайшов. Везучий.
Стривай. Якщо ти давно шукаєш це місце,
значить, керувати яхтою вмієш?
Моя сім'я з Норвегії.
Я на яхтах виріс.
Це в нас у крові.
А нащо ти це приховував?
Маячня якась.
Що тут коїться?
Хто ти?
Добре, мушу в дечому зізнатися.
Я від початку знав, хто ти.
- Що? - Так.
Читав, як твоя дружина народила в метро.
Я просто знав.
Що знав?
Що ми подружимося.
О боже. Божевільний придурок.
Божевільний придурок. Геть скажений, так?
Ні, просто мені сподобалася історія появи Браяна на світ.
Бува, побачиш когось у новинах
і дивишся потім в інтернеті, як склалося його життя.
Я хотів побачити малого.
Побачити хепі-енд, якого не було в моєї сім'ї.
Дозволь спитати. Ти задоволений?
Задоволений моїм хепі-ендом?
Я знайшов тебе через соцмережі.
Ранки в парку.
Фотки, які ти постив.
Такий щасливий. Я подумав: «Він мені подобається.
Він розуміє, як треба. Робить усе так, як я мав би робити».
Ґрета втекла з моєю дочкою, зруйнувала сім'ю, але ви...
Ви були прикладом того, як усе могло бути.
З дочкою? У тебе ж дві дочки.
Було дві.
Поки Ґрета не послухала Кел, як Емма, і...
Я викликав кавалерію.
Яку ще кавалерію? Поліцію?
Слухай, Емма жива. Можливо.
Тутешні жінки не допоможуть тобі її знайти.
А я тобі допоможу.
А ти - мені.
Ні. На якого хріна мені це робити?
Після всього - нащо це мені?
Допоможи повернути Ґрету й Ґрейс.
Ти чув Кел. Її приведуть сюди. Допоможи, а я допоможу тобі.
Ти ж бачив, я багато що можу.
Дідька лисого я бачив.
Я навіть не знаю, хто ти чи що діється.
Я нічого не знаю. Я не розумію, що за херня коїться.
Прошу, поговори з Ґретою, перш ніж вони щось зроблять.
Вільяме, не знаю, чи ти помітив,
але я теж у довбаній клітці, як і ти, чудило кляте!
Кел сказала, що вб'є мене. І вб'є.
Але тобі дадуть шанс покаятися.
Поговори з Ґретою,
скажи їй: я розумію, що це не її вина.
Ми з нею втратили розум після смерті Аґнес.
Це була наша дитина.
Я рік не вимовляв її ім'я.
Аґнес.
Моя дівчинка.
Скажи: я знаю, це не її вина.
Скажи: я благаю простити мене і сам її прощаю.
- Добре. Замовкни. - Нехай повернеться з Ґрейс додому.
Добре, добре.
Нехай будуть разом.
- Благаю, скажи їй це. - Добре, замовкни вже.
Чого ти вирішив, що я побачу Ґрету раніше, ніж ти?
Просто покайся, чорт забирай!
Поговори з моєю дружиною.
Це мій останній шанс.
Я не хочу померти, не спробувавши.
А якщо я відмовлюся?
Що, як я скажу: «Пішов ти»?
Що тоді?
Ти не розумієш.
Аполло, якщо ти мені не допоможеш,
усі на цьому острові загинуть.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов