Akit nem az anyja nevelt...
a világ edz meg.
Hahó!
- Láttam egy öregasszonyt a vízesésnél. - A vízesésnél?
Igen.
Nem mehetsz vissza a lagúnához.
Micsoda?
Elátkozott hely az.
Veszélyes.
Az a mosónő... egy boszorkány.
Boszorkány...
Semmi esetre sem...
Nem szabad visszamenned.
És soha... de soha...
ne hagyd, hogy megérintsen!
Legendás, mire képesek a nők.
Túl rémisztő misztérium, összetett és rétegzett.
Delejes erejű bestiák...
Nem foghatják fel, mi az, amit a nők tesznek,
így megpróbálják elorozni erejüket, kioltani fényüket.
Mindig is így volt, mindig is így lesz.
Félnek a bennük rejlő mágiától.
Nem látod? Nézd meg jobban!
Nézd meg jobban! Nézd meg jobban!
Nem kértél engedélyt a fától.
Sajnálom!
Szabad?
Oké.
Rendben. Én pisil.
Remek.
Úgy bámult a kamerába, mint egy kibaszott boszorkány, Apollo.
ESTÉNEK ALKONYÁN FÜRDETIK, RAVASZUL REJTEGETIK.
AZ ERDŐ OTTHONÁBAN MÉLYEN, ÖRÖKRE ELVESZVE A VADON MÉLYÉN.
BÖLCSŐRABLÓK
VICTOR LAVALLE REGÉNYE ALAPJÁN
Estének alkonyán fürdetik, Ravaszul rejtegetik.
Az erdő otthonában mélyen, Örökre elveszve a vadon mélyén.
Apollo?
Jó reggelt, Pearl!
Pearl Walker,
Maine állam partvidékén nőtt fel. Megrögzött áruházi szarka,
alkoholista, gyerek nyista.
Emlékszel a gimis csapat kabalaállatára?
Mer' ha elfelejtetted volna, szívesen segítek.
Le akartalak önteni benzinnel tegnap éjjel, és felgyújtani.
De erőt vettem magamon, mert Gretta sokkal szívesebben megteszi.
El is küldtem egy hajót érte.
És mi van a lányommal?
Amelyiket megölted?
- Hogy mit? - A túlvilágon sem találkozol vele!
- Egy pillanat! - Boszorkány! Varázsló!
Minden szavad hazug!
Pillanat! Azt mondta, megölte a lányát?
Nem igaz. Pont a lányaiért jött ide.
- Ugye, William? - Hazudik, te húgyagyú!
Megbabonázott! A boszorkányok már csak ilyenek.
Úgy döntöttem, hogy kap egy második esélyt.
Miért?
Nem élne vele?
Honnan tudjam, hogy ha kilépek, nem ereszt két golyót a fejembe?
Sehonnan. De ha tudná is, mit tehetne ellene?
Emma mesélt magáról, Apollo.
Előre szólt, hogy eljön.
Én erre azt feleltem, hogy a szigetünkre legfeljebb egy isten bukkanna rá.
De tessék, itt van, ahogy megjósolta...
Azt viszont nem mondta, hogy nem egyedül jön.
Szóval kap egy második esélyt. Harmadik nem lesz. Jöjjön!
Emlékezz rám, Apollo!
Emlékezz, testvér!
- Vigyázzon a fejére! - A francba!
Mintha nem is ugyanaz a pasas lenne, mint akit megismertem.
Tök kedves volt.
Mi a tököm ez az egész?
Meg fognak ölni? Mer' ha igen, csak tessék, leszarom.
Csak egy dolgot akarok tudni: mi történt Emmával?
Idővel kiderül, de nem sietünk el semmit, nehogy félreértések legyenek.
- Itt van? - Nincs.
Küldene érte is egy hajót, mint Grettáért?
Emmát semmi nem hozhatja vissza onnan, ahol most van.
Se hajó, se autó, se repülő, se vonat.
Ez mit akar jelenteni?
A külvilágban van, Apollo.
De bizonyos dolgokat meg kell értened, mielőtt kimerészkedsz.
Hagyjuk már ezt a titkolózást! Hol van?
Nem olyan érzés, mint gondoltam...
Nem... nem hittem volna, hogy ennyire fog fájni.
A fájdalom mély gödre nyílt meg bennem,
és...
Értem én, hogy feltétel nélkül kéne szeresselek...
de pánikolok...
és az elfojtja a szeretetemet.
Amit mondani akarok, kicsim...
az az, hogy bárcsak jobb anyád lehetnék!
Félek, tudod?
Mi lesz, ha nem sikerül?
- Életem legjobb estéje. - A legjobb.
Yo!
Bocs, kicsim!
Hej! Oké, dobom a csokrot! Gyerünk!
Az a minimum, hogy megküzdjetek érte.
Kurvára tegyétek oda magatokat!
Meglesz az, tesó!
Na jó. Aki elkapja, azt fogom szeretni a legjobban...
- Mehet? Oké! - Igen! Hadd szóljon!
Oksa, akkor dobom!
Imádlak, New York City!
Valaki csak elkapta.
Bárcsak már akkor is ismertél volna!
Bárcsak más anyád lehetnék!
Bárcsak ő is itt lenne!
AGYAS ANYUKÁK
EMMA ELŐSZÖR POSZTOLOK IDE,
REMÉLEM, NEM NÉZTEK HÜLYÉNEK,
DE ÉREZTE MÁR BÁRMELYIKŐTÖK IS, HOGY A BABÁJA NEM AZ ÖVÉ?
MINTHA KICSERÉLTÉK VOLNA
A KÓRHÁZBAN... VAGY KÉSŐBB?
TOTÁL KATTANTNAK ÉRZEM MAGAM, HOGY ILYET MONDOK,
DE... SZERINTEM A GYEREKEM NEM AZ ÉN GYEREKEM.
CAL ÜZENNI SZERETNE NEKED ELFOGAD - ELUTASÍT
KAPSZ ELTŰNŐ SMS-EKET?
IGEN
SAJNÁLOM.
SEGÍTHETEK.
DE CSAK AKKOR, HA ELÉG BÁTOR VAGY HOZZÁ.
Micsoda?
ISMERETLEN: NE HALLGASS A BOSZORKÁNYOKRA! HAHAHAHA!
Menj az anyádba!
Picsába!
Emma?
Semmi bajom.
Jól vagy...
Nem öljük meg, Apollo.
Hacsak nem kényszerít.
Egyszerre jó és borzasztó hír ez.
Ez a magáé.
Na ne!
A VIZEKHEZ ÉS A VADAKHOZ
Emmával hosszú éjszakákat beszélgettünk át.
Emma Valentine. Él és virul egy távoli szigeten.
Annyira azért nem virul, de él.
Mesélt nekem a maga apjáról, és arról, hogy milyen sokat jelent magának.
Elárulja a legbensőbb titkaimat egy vadidegennek. Jellemző.
Érdekes, hogy ennyire megragadta ez a történet.
- Miért? - Azért, ahol magára talált.
Ösztrogén-sziget, New York City? Azaz...
Bocs!
Engem nem fogsz hülyére venni.
Nem hagyom, hogy az őrületbe kergess! Világos?
Nem fogsz az őrületbe kergetni!
KÉSZEN ÁLLOK
Nem akarom.
Tényleg nem.
Komolyan nem, kicsim. Én...
Istenem!
Segíts!
Jobban szeretem a babámat, mint sejtenéd.
Mindent feláldoznék érte.
Az életemet is.
A férjemét...
és a tiédet is.
Sajnálom. Tényleg.
New Yorkban szállt fel Wheeler hajójára.
Egy ideig az East Riveren hajóztak. Túlmentek a Rikers börtönön.
Talán még a Throgs Neck híd alatt is átmentek.
De a szigethez közeledve más vizekre értek.
És egy másik parton kötöttek ki.
Mondták már, hogy rébuszokban beszél?
Azt mondják, az amazonok Themüszkira szigetén éltek,
míg a yolnguknak egy külön szigetük volt a holtaknak.
Varázslatos helyek voltak,
ahol a maga világának törvényei nem érvényesek.
És tegnap egy ilyen helyre érkezett.
Oké, de ez itt a North Brother-sziget. Létező hely, rajta van a térképen.
North Brother-sziget volt, míg újjá nem alkottuk.
Iskola?
Sőt, van egy könyvtár is, amire rém büszkék vagyunk.
Hú, ez tök menő.
Nem éhes?
Ó, dehogynem!
Sokat fantáziáltam arról, milyen lesz, ha majd Brian iskolába megy.
Hogy én leszek az a kattant apuka, aki a gyereket lesi,
és kihívják rá a rendőrséget, mert valami fura alak
az ablakon át leselkedik.
Állandóan kémkedünk a gyerekek után, de senki nem hív rendőrt.
Social média. Mérgező csapda.
Az emberek boldogan nyújtják át... a gyerekeiket,
teszik közzé a világnak a legbensőségesebb pillanataikat.
Igaz.
Nyitva hagyva az ajtót az éjszaka teremtményeinek.
Ez az étkező.
Hogy jutott erre a döntésre?
Emma?
Hogy?
Hogy jutott erre a döntésre?
Hol kereszteljük meg?
Hát, még nem igazán döntöttük...
Hacsak nem vízből és lélekből születünk, nem nyerünk üdvözülést.
Üdvözülést mitől?
A világ sötét lényeitől.
Maga hisz ebben?
Nem tudom, mit hiszek,
de mindent el akarok követni,
hogy megkönnyítsem az útját.
Tehát spirituálisnak tartja magát, de nem vallásosnak?
- Pontosan. - Értem. És a férje?
Ateista.
A férje mit szól hozzá, hogy a fiát megkereszteltetné?
Ő még nem ébredt rá a jelentőségére.
Rendben. Nos, egy csodálatos ceremóniánál jobban
semmi nem tudja ráébreszteni. Lehet, meg is tér.
Tisztán emlékszem a pillanatra, amikor meghallottam Isten szavát. Én...
Van szabad időpontja mostanában?
Csak szeretnék túlesni rajta. Ahogy lehet.
Oké, értem. Persze.
Hát, akkor kukkantsunk bele a naptárba!
Jó reggelt, hölgyeim!
Mondja, meddig volt itt Emma?
Pár hónapig, de nem egyhuzamban.
Hetente egyszer visszament New Yorkba.
Látta, mennyire siralmas a könyvtárunk, és felhizlalta.
Azt mondta, könyvek nélkül nincs értelme élni.
Nincs is.
Mindvégig könyvtáros maradt.
Ez a magáé. Várjon!
Ez jól jön ilyen hűvösben.
Nagyra nyit!
Jól megrágni! Milyen?
Jó apa leszel.
Tudod mit?
Hogy közlekedett a szigetről a városba?
Van saját flottánk.
Jó, ez túlzás.
Van egy halászhajónk és egy egyszemélyes kajakunk.
Egy pillanat! Mi? Nem tudott kajakozni, ebben biztos vagyok.
Én is. Párszor belefordult a vízbe.
De soha nem adta fel. A feleségének óriási akaratereje van.
Na, azt tudom.
A nők, akik itt vannak, mind...
olyanok... Azt tették, amit Emma is?
Igen. Mindannyian.
És mi van a gyerekekkel?
Hát, sokuknak több gyereke is volt.
És amikor hozzám fordultak, hozták őket magukkal.
Elveszett, zavarodott nők jönnek ide.
Én biztosítom azt a helyet, ahol hisznek nekik.
Tudja, milyen kevés nőt méltatnak erre?
Már ennyi is csodákra képes.
Érti már, micsoda erő lakozik a feleségében?
Hogy mi kellett hozzá?
Régebben egyik nőről a másikra szálltak a módszerek.
A tudás kútjából merítve tudtuk meg, hogy kell ezt a nehéz dolgot csinálni.
Én anyám keze után nyúlok,
aki az ő anyjáéhoz.
Töretlen az információs lánc.
Vissza, hátrébb, le a múlt mélyére.
„Egy gyerek maga a megvalósult álom.
De az álom a tündérek kedvenc tápláléka.”
„Az ablaknál ők őrködnek, miközben alszik mélyen.
A gyermek gyönyörű, könnyek hullanak a tündérek szemében.
Akarjuk, kell nekünk, visszük is menten.
Koppints a zárra, az ablak üvegje beleremeg.”
- Elbaszott egy gyerekkönyv. - Jó ez.
„Anyu és apu ágyban szunnyadnak mélyen.
Mint a holtak, sírba méltón alszanak éjjel.
Tündérek keblükhöz ölelik őt szorosan.
Nem adják vissza.
- Ők szeretik a legjobban.” - „Ők szeretik a legjobban.”
Gőzöm sincs, miért ezt olvasta magának az apja.
Nem tudom.
De az igazat mondja.
Emma hívta ide, Apollo.
Hogy lássa az igazat, ha van mersze.
Maguk ketten nyakig merültek egy nagyon ronda tündérmesébe.
És ezen nem segít a becsukott szem és a homokba dugott fej.
Átjött a vízen. Nincs visszaút.
Williamnek egy dologban igaza van. Boszorkányok vagyunk.
De mondok még valamit, amiben igazat mondott.
Az az ember a ketrecben szörnyetegek szövetségese.
„Elkaptam.”
Ez volt az üzenet. A kép alatt volt, csupa nagybetűvel.
- „Elkaptam.” - Mutasd meg!
- Már nincs meg.
- Egy üzenetet mutass... - Eltűntek.
- Mert meg sem történt! - Készüljünk el!
Nem megyünk veled templomba, Emma.
Eleve ördögűzést szeretnél, nem keresztelőt.
A netes fórum szerint a terápia vagy a templom segíthet.
Mert az a lényeg!
Csodás! Egy maroknyi vénasszony megmondja,
hogy neveljük a gyereket!
De tudod, mi a legnagyobb baj?
Te magad. Te vagy a probléma, bazmeg!
Vegyél be még egy gyógyszert!
Nem tudsz te semmit. De majd fogsz.
Nem hittem neki. Azt hittem, beteg.
És most?
Nem tudom.
Nem tudom, de hinni akarok.
Tényleg.
- Megvan! - Ide!
Minden rendben.
Ja.
A feleségem is mindig ezt mondta, amikor rémálmaim voltak.
Jesszusom!
A roller meg tudja viccelni az embert. Jól vagy?
Tessék. Segítsek?
Apollo vagyok.
Ő pedig Gayl.
Szia! Kerítsek neked egy ragtapaszt, vagy... mert elmehetek, és...
- Nem látnak itt férfiakat. - Ja.
Már megint?
- Tessék! - Oké.
Hahó, jól vagy?
Segítek. Azta! Te aztán kemény vagy.
Kemény kislány.
- Úgy látom, szerzett egy barátot. - Aha. Na jó.
Nem tudom, hová viszel, de...
- Beszélnünk kell Grettáról. - Minek?
Mert, ugye, William megölte a lányát.
- Meg hát. - Nos...
Kicsim, menj be és keress egy könyvet, jó?
Oké. Ezek a nők itt mind hasonlót tettek, nem? Szóval...
Nem. Nem olyasmit. Tévedés.
Értem, értem én. Csak tőle szeretném hallani, jó?
Valóban?
Mi ez? Megreggeliztetsz egy férfit,
- és menten jön az „akarom”? - Jogos. Kérésnek szántam.
Rendben, Cal? Kérem!
Oké. Nappal nem közlekedünk a folyón,
de Gretta estére itt lesz.
Vacsora után bábjáték. Ha akar magával beszélni,
akkor lehet róla szó.
Köszönöm!
Szia! Mit olvasol?
Jó könyvnek tűnik. Olvashatjuk együtt?
Oké. Remek.
„Akarjuk, kell nekünk, visszük is menten.
Koppints a zárra, az ablak üvegje beleremeg.
Anyu és apu ágyban szunnyadnak mélyen.
Mint a holtak, sírba méltón alszanak éjjel.
A baba eltűnt, de nem tudják meg,
a helyén egy hideg, élettelen valami remeg.
„Jöhet a móka.
Mulatság van az erdőben, a lovakon túli sötétben,
a vendégek mind ünneplőben.”
„A zene szól, a táncosok pörögnek.
A kezükben a gyerekek soha nem szédülnek.”
Volt egy kakasom Az a kakas a kedvemre tett
Ott tartottam Az öreg almafa mellett
Most mit nevetsz? A feleségemre emlékeztetsz.
A feleségemre.
Jól vagy?
Tessék!
Volt egy kakasom Az a kakas a kedvemre tett
Ott tartottam Az almafa alatt
Mi az?
Bocs, én csak...
Szóval, most döbbentem rá, milyen pocsék hangod van.
Micsoda?
Akkor folytatom.
- Volt egy... - Ne!
A-a.
Botrányos.
De szeretlek.
- De ne énekelj! - Ez nem így megy.
Egy hangot se!
Hahó, gyertek! Kezdődik a bábjáték!
Gyertek! Fogynak a jó helyek!
Gyerünk! Bábszínház! Rocco! Joey! Zachary! Ivy!
Gyerünk, gyerünk, az első sor kapós ám!
- Aha. Bábjáték. Hahó! - Gyerünk, gyerünk!
Gretta!
Hogy van Grace?
A szüleimnél.
- William itt van? - Aha.
Csak úgy megjelent a semmiből?
Hát, velem jött.
- Vele van? - Nem...
Izé, én vagyok Emma...
Emma férje vagyok.
Minden rendben.
Emmáé vagyok.
Amikor azt hiszem, megszabadultam tőle,
csak visszakúszik az életembe.
- Tudom. - Nem adja fel.
Azt hiszi, birtokolhat minket.
És valóban... Szóval...
Megölte-e a lányomat?
- Azt mondta... - Ó, kérem, avasson be, mit mondott!
Csak azért jöttem el idáig, hogy elmagyarázza az ő álláspontját!
Vettem.
Megszerezte az új címemet. Küldött egy könyvet.
- Könyvet? - Ne bántsátok a feketerigót! Tönkretéve.
Micsoda?
Minden lapra ugyanazt írta fel.
Totálisan lenullázott.
- Minden fillért lenyúlt a számlámról. - Várjon! Mennyit...
Mennyit vett el?
Hetvenezret.
- Mi? - Hetvenezer dollárt lopott tőlem!
Mit írt a könyvbe?
A lányom nevét.
Agnes! Agnes! Agnes!
Agnes. Minden lapra.
William! Hé!
William! William, szólalj már meg!
Nem így hívnak, szóval hagyjuk a faszba!
De! De, ez a neved! Most beszéltem a nejeddel.
És a családom ismét együtt lesz?
Azt mondta, elloptál tőle 70 000 dollárt, és hogy tönkretetted a könyvet.
Tudod, én sem tudtam, mi az igazi nevem.
Hogy valójában ki vagyok.
Micsoda?
Aztán találtam egy helyet, ahová tartozhattam.
Társakat, akik megértettek.
Akikkel úgy beszélhettem, mint másokkal soha.
És amikor rátaláltam a népemre, levetettem William Wheeler arcát.
És ott volt alatta az igazi arcom.
Amikor a barátaim meglátták a valós énemet,
adtak nekem egy nevet, az igazi nevemet.
Amit, Apollo, te már régóta tudsz.
Honnan tudnám?
Vacsora ma este?
Ihlette: Brian, a baba.
...főtt zöldség!
Kinder Garten!
A feliratot fordította: Varga Attila