Dopad. Podstatné jméno.
Dle definice následky nebo důsledky
významné, trpké události.
NEZNÁMÉ ČÍSLO 1 NOVÁ ZPRÁVA
„Řekli, ať ten mobil zahodíš.
Fakt mě můžeš odříznout? Jediného, kdo ví, co se skutečně stalo.
Koupel za šera. Ukryto záludně.
Doma v lese, navždy ztraceno v divočině.
Koupel za šera. Ukryto záludně.
Doma v lese, navždy ztraceno v divočině.“
...poslední výzva k nástupu
na newyorský trajekt z mola 16.
Cestující ať se dostaví k bráně.
Opakuji, toto je poslední výzva k nástupu na newyorský trajekt...
Emmo? Emmo.
Pojď.
To zvládneme.
Je čas. Čekají na tebe.
Tohle je tvá jediná příležitost zjistit, jestli je něco z toho skutečné...
Nebo jestli jsem jako máma?
Nezviklávej mě. Pojeď se mnou. Uvidíš.
Víš, co řekla. Musíš jet sama.
- Prosím, Kim. Pojeď se mnou. - Hele.
- Musím tě pustit... - Ne.
- ...abych tě získala zpět, Emmo. - Prosím, Kim. Prosím.
Nemůžu tě nechat zavřít.
Miluju tě!
CAL JEN JESTLI MÁŠ ODVAHU
EMMA JSEM PŘIPRAVENA
PODVRŽENEC
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Vítej.
Co je s mým synem?
- Pojď se mnou. - Ruce pryč.
Kde je?
Co jsi viděla poté, když jsi udělala, co se po tobě žádalo?
- Ty víš, co jsem viděla. - A konečně ses ujistila.
Nebyla jsi blázen. Celou dobu jsi měla pravdu.
A co z toho? Stejně pořád nevím, kde je můj syn.
Zbaví tě to té trýzně. Mylného dojmu, že je tady.
On tu je. Cítím ho.
Jen mi musíš říct kde.
- Všichni své děti máme za výjimečné. - Jdi do prdele.
Řekla jsi mi, že když se zbavím té věci,
všechno se vyjasní. Že dostanu druhou šanci.
Druhou šanci, pokud jde o tvůj život.
Každá žena zde to měla stejně.
- Cítíme s tebou. - Vracím se.
Žádám tě, ať ženy a děti tohoto ostrova nevystavuješ nebezpečí
tím, že nás odhalíš vnějšímu světu.
Žádáš mě, nebo mi přikazuješ?
Vlastně obojí.
Nařiď svým lidem, ať mě odvezou zpět do města. Hned.
Obávám se, že to nepůjde. Nechat tě odjet zpět v tomhle stavu...
Pusťte mě.
Ať si na chvíli odpočine.
Pusťte mě.
Já tě najdu. Já tě najdu.
Vy svině! Vy svině.
Neopovažujte se sáhnout...
Po tomhle se ti uleví.
„Koupel za šera. Ukryto záludně.
Doma v lese, navždy ztraceno v divočině.“
„Koupel za šera.“
KOUPEL ZA ŠERA. UKRYTO ZÁLUDNĚ.
DOMA V LESE, NAVŽDY ZTRACENO V DIVOČINĚ.
Víš, když přijdeš o partnera,
je z tebe vdova nebo vdovec.
Sirotek, když přijdeš o rodiče.
Ale neexistuje samostatný výraz pro rodiče, který přijde o dítě.
Kéž bychom v knihovně měli slovník.
Jak dlouho jste mě drželi v tomhle stavu?
Předtím ses hrozně dlouho nevyspala.
Jak dlouho?
Nějakou dobu.
Ztrácím čas.
Nikdo neví, kam ho osud zavede.
Ta a ty tvoje tajnosti.
Žádná z žen nikdy, nikdy nenašla své děti.
A věř mi, že hledaly, dokud je kosti unesly a...
a srdce vydrželo tlouct.
Žádné se nenašlo, včetně toho mého.
Brian je jiný.
Jenže není.
Jestli je můj muž naživu, najde mě.
Nás tu najde leda bůh.
Tak teda...
Musím zjistit, odkud je tohle.
Knihovna, říkáš?
- No, je skromná, mírně řečeno. - Máte knihy o stromech?
Budeš řvát a ztropíš scénu?
Ne.
Tak pojď. Jdeme.
- Skromná? - Jen to nejnutnější.
Můžu sehnat knihy.
Děkuju.
Ale raději bych, abys zůstala tady a abychom se lépe poznaly.
Jen než získáme jistotu. Rozumíš.
Tak se seznam s pár ženami.
Projdi se. Zajdi na čerstvý vzduch. Objevuj...
Emmo, první fází smutku je popírání. To je normální.
Cal, mluvíš, jako bys přednášela TED Talk.
A je to nejen vrcholně povýšenecký, ale taky kurevsky otravný.
Kde je kurva ta loď?
Svině.
Teď trocha zábavy.
V lese je oslava.
Ve tmě za koňmi, hosté jsou módně oblečeni.
Hudba hraje, tanečníci v jednom kole.
Děcku v jejich náruči nebude zle.
A nebude ani staré, ani slabé, ani nemilované.
Dokud bude nebe zářivé.
Víly ho drží u prsou svých.
Nevrátí ho. Ty milují ho nejlíp.
Plno lodí...
- Jo, beru. - Tak co?
Slon.
Jo.
- Je tvoje? - Další lžíce.
Omlouvám se.
To jsou vaše dvě děti?
Ano.
Jo.
Jejich, prostřední sestra byla...
Rachel.
Kam dávají tu loď?
- Nevím. - Lhářko.
To nic.
Je v garáži na jihovýchodním cípu ostrova.
Hodně štěstí.
Nech ji být. Taky jsi kdysi byla na jejím místě.
Nedokáže to.
Aspoň to zkusí.
Já jsem bůh Apollon.
Je to kluk.
Nepojmenujeme ho Brian?
„Nejdřív láska.“
KNIHOVNA FORT WASHINGTON
K vodě a do divočiny. Tady jseš.
Policie a záchranáři našli dítě nereagující.
Bylo na místě prohlášeno za mrtvé.
Pohřešovaná žena, Emma Valentinová, je stále nezvěstná
a pravděpodobně mrtvá. Její krev se našla na místě činu.
Otec, Apollo Kagwa, byl převezen na JIP...
ZABITÉ DÍTĚ, MATKA NEZVĚSTNÁ
...s rozsáhlými zraněními.
Leda bůh.
Policie zkoumá kamerové záznamy z okolí i to,
jak rozrušující záběry místa činu unikly na internet.
To se podívejme.
Vrátila ses.
Nemám kam jinam jít, dokud nebudu vědět, kam jít.
Jste jediní lidi na světě, co kdy byli v mojí situaci.
A slíbila jsem knížky.
Ano.
Děkuju. Opravdu.
Život bez knih není život.
Já ti určitě oponovat nebudu.
„‚Kdopak jsi?‘ zeptal se Houseňák.
Alence najednou nebylo tuze do řeči.
Zaraženě odpověděla:
‚Kdo jsem teď, ani nevím.
Vím jen, kdo jsem byla, když jsem ráno vstala,
ale od té doby jsem se už nejspíš několikrát proměnila.‘
‚Co tím chceš říct?‘ hartusil Houseňák.
Houseňák s Alenkou na sebe mlčky hleděli.
Nakonec vyndal Houseňák dýmku z úst.“
Víte, co je to dýmka?
Zase?
Takhle to číst nemůžeš. Tak zblízka.
Baf!
Dík za ty knihy.
Můžu se zeptat?
Nechceš jít číst bratrovi?
- Jo. - Pusť sestru k sobě.
Fajn. Pojď.
Nenašla...
Nenašla jsi někdy něco,
když bylo děťátko s tebou?
Nenašla jsi někdy něco v té kolébce?
Jestli jsem něco našla?
Je to divnej dotaz. Já vím. Ale nenašlas třeba kousek
stromu nebo rostliny nebo tak?
Jo. Bylo to divný.
Neustále jsem nacházela hlínu. Jako zeminu.
A pak...
list.
Jeden list... na konci.
Máš ho?
Ne, ale byl to list.
Jo. Jo.
Ale mohla bych ho nakreslit.
Děkuju, strome.
Javor mléč. Invazivní druh.
Agresivní kořeny zaškrcují přímo i strom, z něhož vyrůstají, až ho úplně zadusí.
Jeho hustá koruna vrhá stín,
čímž zabraňuje regeneraci ostatních sazenic a divokých květin.
Je to záludně proradný strom.
Jdu si pro tebe.
Potřebuju internet.
Na ostrově nejsou zdroje komunikace, již by šlo vystopovat.
A ty zprávy od vás?
Jezdíme na člunu na South Brother Island a tam používáme předplacené mobily.
- Tak si budu muset zas vzít loď. - To není bezpečné.
Pojedu. Buď mi ji dovolíte vzít,
nebo vám ji vyrvu z mrtvých rukou.
Přivezu další knihy.
Tak dobře.
Ale ukážu ti lepší cestu do města.
A, Emmo, jestli tě chytí policie a zatknou tě, jsi v tom sama.
Nemůžeme ti pomoct.
A ty ani necekneš o tomto ostrově.
Emma Valentinová.
Vítejte! Jsem Wheels.
My jsme „podzemní lidé“, což je pro vás jen veselá historka,
abyste mohla utratit tisícovku za suši v restauraci Shuko.
Teda... Jo, nemám co dodat.
Co oči nevidí, to nás vůbec nepálí.
Hledám svého syna.
Tak šup. Ráno je tu cobydup.
Je tu dost vedro.
Parovod. Třicet osm stupňů!
Ideální na přípravu pěkně krvavého steaku.
Naskočte na Ginny.
Připoutat!
JSI TAM, KDE MÁŠ BÝT
Co je tohle?
Máme tu dole pěkně vynalézavé mizery. Všemožných profesí.
Přesměrovali elektřindl.
Vybudovali jaksepatří nefalšovaný domov.
To je prase.
To je Henry. Vítejte v komunitě Grand Central.
Jo, jste pod ní.
- Jak už jste tu dlouho? - My tu byli vždycky, drahoušku.
Kde je nad, tam je i pod.
Nadzemí a podzemí.
Máme tu všechny: Černochy, bělochy, Asiaty, Hispánce,
staré, mladé, na drogách i bez drog,
hetero, gay, trans, LGBTQ+ i nic z toho.
Je tu jakoby zastoupeno celé město,
ovšem tyhle tunely nejsou segregované podle rasy, postavení ani pohlaví.
Takže jsme lepší než oni.
Níž než sem se asi nelze dostat.
Přitom se tu lidé vznášejí v závratných výšinách.
Žijeme podle pravidel, jinak čau.
NEKRÁST - NEKŘIČET CTÍT SOUKROMÍ
DĚLIT SE NEUMŘÍT V TUNELU
A musíte sem dostat pozvání. Ode mě.
Popojedem.
V New Yorku žije na ulici víc lidí než za velké krize.
Trať 61. Víte o ní? Ne, nevíte! Protože je to tajemství.
Miluju historii. Postavili ji pro Roosevelta.
Vede na speciální nástupiště s výtahem,
který ho vyvezl přímo do garáže hotelu Waldorf Astoria,
protože měl obrnu a byl na vozíku.
A podívejte na tohle.
Krasavice, co říkáte?
Vozila lidi po Broadwayi sem a tam.
Pak přišly auta a petrolejářská lobby, tak ji odepsali. No zločin.
Ale teď je to můj dům.
Žádný daně ani účty.
A ani čas, abych vás pozval na čaj
a zasypal vás poznatky z historie.
KDYŽ VĚŘÍTE V NĚCO, ČEMU NEROZUMÍTE, BUDETE TRPĚT
To je komunita Columbus Circle.
- Čau! Mám pro tebe vodu! - Vemu si ji cestou zpět.
- Vodu? - Tři umělé vodopády v Central Parku
s vodou z městského vodovodu.
Kvalitní, čistá pitná voda pro nás podvratný živly.
Lidi z Columbusu nám ji tam v noci chodí nabírat
a my jim na oplátku dáváme, co zrovna seženeme.
Pornáče, cigarety, sladkosti.
Totálně ujíždím na Skittles.
Za těmahle dveřma už jezdí metro.
Tak našlapujte zlehka.
Bacha! Připlácnout!
Na ten jsem zapomněl.
Mám v hlavě celý jízdní řád,
jen ten nový pozdní spoj jsem ještě nezařadil.
Ještě aby z vás byla placka, než najdete...
- Jak že se jmenuje? - Brian. Můj syn se jmenuje Brian.
Nejspíš vám moc chybí.
Kdyby tak moje máma horlivě pátrala, co se stalo se mnou.
Smutný.
Tak to je 181. ulice. Vaše zastávka.
Tak dobrá. Jakoby nic.
Počkám na vás za těma dveřma.
Děkuju vám za pomoc.
Vy se s tím nepářete. Už jsem lidem pomohl s lecčím.
Ale nejsem charita. Chci něco na oplátku.
Nemám žádné peníze ani...
Cesty Pedra de Ciezy de Leóna, 1532-50 n. l.,
obsažené v první části jeho letopisů Peru.
Fanda do historie.
- Jednejte rychle. Ráno je tu... - Cobydup.
Dřív, než noc řekne „švec“.
MAPA STROMŮ V NEW YORKU
Výborně.
JAVOR MLÉČ
Odkud ses vzala?
To je moc brzo. Do hajzlu.
VYTISKNOUT MAPU
Ano. Ne.
Vážně je to v pořádku, mami. Přijdu pozdějc.
To už jsme probraly.
Jo. Dneska máme inventuru.
Budou tu za chvíli.
Tak jo. Mám tě ráda. Ahoj.
- Ne! Nestřílej! - Přestaň řvát.
Nestřílej! Nevím!
Yurino.
Kurva!
Apollo, strašně nás to mrzí.
Každýho to tak strašně mrzí. Každýho! Kde je?
- Nevíme. - Ne.
Prosím, pusť nás.
Lidi jen tak nezmizí.
Ale ano. Ona zmizela.
- My nic nevíme. - Apollo.
- Opakovala, že to dítě... - Tak ona byla unavená.
Byla...
- To já taky. - Neubliž si, Apollo!
Stát! Policie!
Newyorská policie! Stát!
Policie!
Běž, běž!
- Ani hnout! - Stůjte!
Zůstaňte stát, paní!
Hej!
Wheelsi. Jeď, jeď!
Stát! Policie!
Dík za knihu.
Mléko a cukr?
Moc dlouhá pauza.
Protein...
a sen.
Tak co teď, Emmo?
Po setmění půjdu.
Předám ty knihy a vrátím se.
Musím...
Musím najít a zkontrolovat každý javor mléč ve městě.
- To jsou všechny stopy, co máte? - Jo. Tohle a verš z knihy.
„Koupel za šera. Ukryto záludně.
Doma v lese, navždy ztraceno v divočině.“
Ne, nemám ani páru.
Hm, javor mléč.
Pochází z Norska,
- tak začněte tam. - Bezva.
Vážně. Malé Norsko. New York City, bejby.
- Cože? - Říkal jsem, že jsem fanda do historie.
Neposlouchala jste.
Téhle oblasti, Forest Hills v Queensu, se říkávalo Malé Norsko.
První imigranti měli přijet v roce 1825. A je tam taky les.
„Doma v lese, navždy ztraceno v divočině.“
Nuže šťastnou cestu.
Sejdeme se tu zítra večer.
Jo.
A jestli myslíte, že si vaše máma nikdy nelámala hlavu, kde jste, a nehledala vás,
tak jste naprostej magor.
Jestli je ještě pořád naživu, přestaňte ji trápit.
Páni. Teď je to opravdová knihovna.
Jestli ho najdu...
Pošleš nám vzkaz.
Každopádně už mě nikdy neuvidíš.
To já vím.
Ať sem s ní Wheels někoho pošle.
Cal, jestli to nepřežiju a můj syn ano
a nějak mě přijde hledat.
Nějak.
Tohle ho utěší.
Můj muž jí byl posedlý.
Když byl Apollo malý, četl mu z ní táta.
Pověz mu... Pověz Brianovi...
že se Apollo moc těšil, až bude dělat totéž.
Spolehni se.
Uvažovala jsi, co se stane, jestli ho nenajdeš?
Kde budeš hledat?
Brian je v lese.
Neodpouštím ti.
Zdrogovalas mě.
Vzalas mi cenný čas, po který jsem mohla hledat.
Já ti dala čas, aby sis odpočala a srovnala si myšlenky.
Na všechno se lze dívat ze dvou úhlů.
Hodně štěstí, Emmo.
Maminka si jde pro tebe.
Překlad titulků: Jiří Sailer