PÕHI, LÕUNA, IDA, LÄÄS, KUS ON VÄIKESE BRIANI PESA?
PÕHINEB VICTOR LAVALLE'I ROMAANIL
Ameerikas kirjutame me ajalugu ümber
seda kustutades.
Mida sa teed? Lõpeta! Kuradi sõge libu!
Sind tuleks luku taha panna!
Mida sa teed?
Sa peaks luku taga olema!
Laske lahti! Palun!
Palun väga, kullake.
„Siin Apollo. Jätke teade.“
Olen kolm päeva helistanud.
Ma ei tea, kus sa oled, Apollo. Ma ei tea, kus sa oled.
Inimesed uhutakse New Yorgis kaldale. Sõna otseses mõttes.
THE ELK HOTELL
The Elk hotell on tegutsenud üle 100 aasta.
See ehitati Ellis Islandit läbivate immigrantide jaoks.
Tulin siia kokkuleppest taganema.
Sada aastat on tõeline Ameerika edulugu...
arvestades, et tegemist on maailma kõige kehvema hotelliga.
...avastati Mozarti sümfoonia.
Baieri riiklik raamatukogu, kust see leiti,
ütles, et kogu sümfoonia on kirja pannud Mozarti isa,
et noodikirjutaja pealt raha säästa.
Värskelt leitud sümfooniat esitatakse avalikkusele 17. mail
- Baieris toimuval kontserdil. - Said kõvasti pihta.
Välisjuurdlus püüab kindlaks teha
dokumendi ehtsust.
Kuid raamatukogu esindaja...
Mäletan seda.
Kui kauaks?
Seda kõike.
- Kui kauaks? - Tahan tuba nr 205.
Ei. Vaadake hindu.
KAKS TUNDI MIINIMUM AINULT SULARAHA
Kogu ööks.
- Kogu ööks? - Lester oli kurnatud.
Ta oli 20 aastat seda tööd teinud.
Tema ülesanne oli teha vahet jõuguliikmetel ja mõrvaritel,
hooradel, narkoärikatel ja kupeldajatel.
Ta nägi, kuidas jõugud hotelli ukse taga kakluseid algatasid.
Teismeliste... Ei, laste tähendusetuid surmasid kõnniteel.
Kui kauaks?
Alguses käis ta väljas tsementi nühkimas.
Nüüd oli see roostepunane.
Seitsekümmend viis.
Jõuguliikmetele ja mõrvaritele tuba ei antud.
- Lahkudes saad tšeki. - Kõik teised olid tere tulnud.
Loomulikult ei olnud ta tuvastamisoskused alati tasemel.
Ühel korral tapeti transsooline naine,
kelle elutu kuldses kleidis keha oli topitud voodi alla
ja avastati alles kahe nädala pärast.
- Mitu külalist? - Ainult mina.
Teie üksi?
Keegi ei tulnud talle järele, maeti nimetult.
Üksi.
Selles raamatus on sajandite jagu nimesid.
Torm on tulekul.
Tõsi ta on.
Vabandust! Daamile antakse teed.
Leiame oma unistustele näitlejad.
Kes mängib iga rolli, et saaksime alateadvuse teadvusesse tuua?
Kes mängib iga rolli?
Ja miks?
Kuule! Ära puutu. See nakkab.
Lillian ei vajanud Apollo andestust.
Vaid enda oma.
Ja see asus just selle ukse taga.
1981. aasta oli New Yorgis verine.
Isegi Lillianil ei õnnestunud vägivalla eest põgeneda.
Ta nägi tol päeval midagi.
Ei, issi!
Midagi, mida ta ei saanud unustada.
Issi! Ei!
Ja see oli teda taas muutnud.
Ma tean, mida sa tegid, Lillian. Ma tean.
Nii et sunnid mind lihtsalt ootama?
Jah. Sa ajad mind hulluks, tead seda?
Jah, kullake. Jah.
Hiljem näeme!
Ta oli siin varem käinud. Tol õhtul. Tol ammusel kohutaval õhtul.
See tuba hoidis saladust, mida ta lubas kiivalt varjata.
Kuid saladused paljastuvad ja tegude eest tuleb vastutada.
JAANUAR 1988
See oli su isa karp.
Keegi jättis selle ukse taha.
KUI USUD ASJADESSE, MIDA EI MÕISTA, TEKITAB SEE KANNATUSI
Räägi siis midagi.
Mida sa kuulda tahad?
Enne ei tea midagi, kui tead kõike,
nii et räägi siis kõike.
KUI SA SEDA LOED, OLEN LÄINUD
Oli kujuteldamatu, kelleks ta oli muutunud.
Mis nüüd, Lillian?
Mis nüüd Lillian? Mis siis?
Rääkige oma lugu ja ma ütlen, kes te olete.
See pole viimane kord, kui ta surevat meest hoiab.
Kui teile meeldivad numbrid, siis see on esimene kord kolmest.
See on raputuseni viiv värin.
Üks inimene eemaldub, vabaneb,
toob kaasa pöördelise muutuse perekonnas ja maas.
Kuid mis on vabaduse hind?
Kas tema vastutas selle eest, mis pärast Ugandast põgenemist juhtus?
Kas ta oleks saanud
oma pere lugu muuta, kui oleks jäänud?
Kuid ta lahkus.
Ja seejärel haaras „Uganda lihunik“ Obotelt võimu
ja korraldas ugandalaste tapatalgud.
- ...nad peavad surema. - Nad kõik olid läinud. Kõik.
Missugune jumal tooks nii palju kannatusi?
Milline jumal tooks ta nii kaugele, et teda siin nuhelda?
Mitte minu jumal.
Arthur!
Lillian teadis ammu,
et siin leidus tõelisemaid ilminguid kui kõigevägevam.
Ta mäletas lootust.
Taltsutamatut lootust, et Ameerikas võiks kõik teisiti olla.
New York oli avanud temas prao ja valgus oli tagasi sisse hiilinud.
Tal oli ruumi unistamiseks.
Ta vanaema ütles ikka, et tal on ilus hääl.
Äkki võiks temast saada laulja sädelevas kleidis,
kes mõnes vanas kõrtsis armastuslaule esitab.
Äkki ta kohtab kedagi, armub, saab palju lapsi.
Võimas Ameerika. Võimaluste maa.
Apollo, mulle meeldis see koht. Uskusin sellesse.
Nägin Ameerika püüdlusi ja oleksin teinud kõik, et ameeriklane olla.
Kuid vahel, enamasti,
tekitas see minus tunde, et peaksin olema väiksem.
Jälgima, mida ütlen, millal naeratan. Ei tohi olla liiga suur, liiga vihane.
Kas sa siis ei taipa?
Ei tohi olla nähtav.
See pole meie laps!
Apollo, kas olen sulle piisavalt öelnud, et armastan sind?
Olen selles ilmas mõned vead teinud. Sina ei ole üks neist.
Kuid andsin sulle juba noorest peast edasi
omaenda... haiguse.
Rahutuse.
Hirmu.
Ära ole liiga suur. Ära räägi valjusti.
Ära tee nalja. Aga ära ole ka liiga tõsine.
Ära tõmba endale tähelepanu.
Ära hakka poes jonnima.
Ära lihtsalt tee.
Apollo, sa teadsid juba nelja-aastaselt, mida tähendab elada hirmus.
Kui ma olin nelja-aastane, oli mu lemmikasi kogu ilmas,
kui leidsin oma vana väljast, suure raudpoti kohalt mandazi'sid segamast.
Sa pole neid maitsnud. Pehmed, kohevad tainapilvekesed.
Kuumad ja maitsestatud veidi kardemoni, veidi kaneeli ja rohke kookospiimaga.
Mandazi'sid pole võimalik kõrvetada saamata valmistada.
Et maitse oleks täiuslik,
tuleb lisada kõige, kõige, kõige tähtsam koostisosa.
- Armastus. - Armastus.
Ta oli oraakel. Tal oli elu õppetunde iga päeva iga hetke kohta.
Lillian, elus on kõige olulisem, mida teeme oma armastatute jaoks.
Lillian, ära lase mehel end hulluks ajada, sest ta kindlasti üritab.
Lillian, kui otsustad minna üle laipade, ära siis enam kõhkle.
Kui meil veab, on igaühel meist mälestus köögist.
Soojus ja aroom armastusega küpsetamisest.
Hoolimata, kes me oleme ja kust tuleme,
köögipliit või raudpott, kanname kõik seda pärandit.
Kui meil veab.
Alles on vaid pott.
Palun väga, kullake.
Lillian, küsi hingedelt abi,
kui su jõud on otsas.
Apollo, ma ei valmistanud sulle kunagi mandazi'sid. Miks?
Sest tahtsin, et sulle meeldiks tavaline ameerika laste toit.
Tahtsin, et sa sobiksid teiste hulka makaroni-juusturoa,
hot dog'ide ja maapähklivõi-moosisaiadega.
Aga valmistasin neid armastusega.
Tean, mida sa tegid...
Torm on tulekul.
Leke! Ämber!
See niriseb laest alla, Lester. Mul on siin külaline, kurat.
OLED JUST SEAL, KUS OLEMA PEAD
Nimetame neid nüüd nii?
Oota oma korda, Angelica. Tulen siis kui tulen.
Täpselt sinu moodi, Lester. Tuled siis kui tuled.
Aega on, sa kuradi tigu.
Si tu savais, cher.
Ma tean, mida see tähendab, sitapea.
- Ma tahan lapsi. - Vabandust?
Tahan võimalust olla hea abikaasa ja hea isa.
Arvan, et saaksin hakkama. Mõistad?
Palun väga, kullake.
Varem anti nõu põlvkondade kaupa naiselt naisele.
Teadmistelaekast jagati tarkuseid selle väga raske asja kohta.
Ma küünitan oma ema poole
ja ta hoiab mul käest
ning tema küünitab omakorda oma ema poole.
Üks pidev infoahel, mis ulatub kaugele-kaugele tagasi.
Lillian.
Õhk oli elektrit täis, kui su isaga kohtusin.
Me tulime väga erinevatest paikadest, mina Ugandast, tema Syracuse'ist,
et saaksime New Yorgis armuda.
Parandus.
Ma armastasin su isa.
Parandus.
Ma ei oska öelda, mida tähendab romantiliselt armunud olla.
Ma pole kunagi tundnud tõelist rõõmu või rahulolu.
Need kõhuvärgid, millest inimesed räägivad? Ma pole neid tundnud.
Vaid tühjust.
Need tühimikud täitis vaid mu poeg.
Ma tean, et ka see ei olnud hea, Apollo.
Lapsele sellise surve avaldamine.
Koormasin sind oma õnne taagaga.
Armastasin sind rohkem, kui eales end armastaksin.
Ja mõnikord...
vihkasin sinu armastamise koormat.
Kuid emadena ei tohi me sellest rääkida.
Sellest jumalikust tülinast.
Leinast, kurbusest, kahetsusest.
Ärevusest, mis kaasneb lapse eest hoolitsemisega.
Kas minust piisab?
Oled mu mõistusesse kaevunud puuk.
Ja ma taipan, et ma ei saa enam kunagi mitte olla ema.
Kas oskan olla piisavalt ema?
Nüüd pole enam valikut.
Sest lapseke, olen kõik, mis sul on.
Muidugi olid mul oma lootused ja unistused.
Meil kõigil on ju kasvades omad soovid.
Andsin kõik oma unistused sulle.
Olgu. Enne kui räägin, mida ma ei taha, maalin esmalt pildi.
Teda haavas sügavalt ema, kes teda vihkas.
Sellele mõeldes võtan ta oma meeles kaissu.
Isa oli veel hullem.
Kuid ema reetmine oli miski, millest ta ei saanud kunagi üle.
See oleks pidanud mind hoiatama.
Aga ma ei hoolinud.
Su isa armastas sind tohutult, kuid talle pakkusid rahuldust ka
saavutused ja muud maailmad, mis ei keerelnud sinu ümber.
- Ma olin... Olen selle peale kade. - Härra West, palju õnne
- ja suur tänu silmapaistva soorituse eest. - Su isal oli palju asju.
Asjad, asjad, asjad, kastide viisi.
Nagu tõestuseks, et ta elas mõtestatud elu.
Need asjad täitsid vanematest jäänud tühimiku.
Öeldakse, et mustrite kordamine on meile ette määratud.
Ja ta-daa! Ta valis naise, kes teda samuti armastada ei suutnud.
Aga ma vajasin teda.
Vajasin teda oma vea kinnimätsimiseks.
Oli aegu, mil vaatasin teda ja mõtlesin: „Ma vihkan sind.“
Ja teistel kordadel oli ta mees, kelle valisin.
Sest ma teadsin, et ta armastaks sind.
Eirasin kõiki neid kõhutundeid,
mis ütlesid, et midagi on tema juures valesti.
Midagi.
Ma ei näinud mõrasid, mis värinani viisid.
Ma ei näinud põhjuseid, miks ta minu valis.
Sobib täiuslikult.
Vaata aga.
Ta ütles mulle...
Ajad mind nii vihale, et tahan nukid vastu seina veriseks peksta.
Ta ütles ka...
Sa särad nii eredalt, et pimestad mu.
Elasime iga päev kusagil nende kahe äärmuse vahel.
Kuradima odav saast linn. Mille eest me makse maksame, raisk?
Sa pole elus sentigi makse maksnud.
Proua!
See on kellegi poeg.
Ma tean.
Kes mängib iga rolli?
Ja miks?
Aitäh! Ma kardan pimedust.
Hommik saabub alati.
Hakkasin arvama, et mind pole olemas.
Kas ma olen paradiisis?
Vastupidi.
Tahan raha tagasi!
Ma ei maksa aukliku laega toa eest.
Küünalde valgus ja soojus?
Keegi teine ei võtaks sind vastu, Angelica.
Käi persse, Lester! Ja võta see sitane hotellinärakas kaasa!
Kus su ema on?
Massachusettsis.
Mulle aitab.
Ma ütlen, kasutan edaspidi The Duchessi.
- Lase käia. - The Elk hotell on pelgupaik
prussakatele ja rotisitale.
Kui keegi siin haigeks jääb,
siis kanepisuitsu ja hallituse sissehingamisest.
Teenindust ei ole olemas. Siia tullakse surema.
- Ta ei lahku kunagi. - Tead, mis see on? No-tell.
Selline on minu arvustus. Null punkti! Null punkti, sa sitakott!
Seal, kust mina pärit olen, hoolitsevad haige eest tema pereliikmed.
Seal, kust mina pärit olen, põletati nõidu.
Kuidas sa siia sattusid?
Hunnik valesid valikuid.
Sa ei tohiks üksi olla.
Ma pole nii ammu maganud.
Kui ma ei saa magada, teesklen, et mu voodi on paat.
Ja et voodi triivib merele.
Pean lebama täpselt keskel, ükski jäse ei tohi üle ääre ulatuda,
sest muidu võib hai mult käe või jala viia.
See ei tundu kuigi lõõgastav.
Võib-olla mitte.
Miks sina siin oled?
Tean, mida sa tegid.
Toon sulle vett?
Midagigi?
Igatsen oma ema.
Ma suren täna ära.
Mina ka.
Tulin siia Billiga.
Ütlesin emale, et läheme sõpradega ekskursioonile.
Ja Bill ütles naisele, et läheb ärireisile.
Olime kuulnud sellest asjast, mis puudutab meie inimesi.
Bill kartis.
Ma ei öelnud talle, et tunnen end halvasti.
Halvemini, sest meil olid piletid Lena etendusele.
Kolmandas reas. Nii lähedal.
Ja mõte sellest, et ma ei kuule ta „Stormy Weatherit“, ma ei tea.
Meie unelm oli niikuinii lõppemas
ja tema mitte nägemine oleks tähendanud, et sel kõigel polnud mingit mõtet.
Kogu sellel vihal, varjamisel ja segadusel.
Me tulime bussiga.
Inimesed arvasid ilmselt, et ta on mu isa või midagi.
Ja siis see juhtus.
Väga ootamatult, nagu ilmamuutus.
Lihtsalt, hakkasin kõvasti köhima
ja inimesed jõllitasid mind tülgastusega.
Palavik tõusis, higi tilkus.
Nägin seda pilku ta silmis.
See oli kahe kuu eest.
Ööbisime kenas kohas ja siis ta naine helistas.
Hädaolukord. Ta pidi koju minema, aga lubas tagasi tulla.
Ta pidi Lena ajaks naasma.
Ja kui ei naasnud...
Ma lammutasin selle toa laiali nagu joobes rokkar,
otsisin pileteid.
Ei leidnud neid kusagilt.
Mul polnud eriti raha ja silme eest läks pidevalt mustaks.
Oleksin pidanud rahanatukest kasutama. Tean, et oleksin pidanud.
Oleksin pidanud bussiga koju minema.
Aga ma ei suutnud.
Ei suutnud.
Ma ei suutnud emale nii teha.
Kujuta ette, mida ta tundnud oleks.
Tead, näha seda täiuslikku keha, mille siia ilma tõid,
mädanemas ja hävinuna.
Leidsin selle koha ja andsin Lesterile oma viimase raha.
Mõistan, et tal on naine ja kõik.
Ma mõistan.
Aga soovin...
Soovin, et saaksin...
Mulle sobiks isegi, et see kõik lõpeb siin toas.
Aga soovin, et oleksin näinud Lena „Stormy Weatherit“.
Soovin, et mul oleks see mälupilt...
et saaksin selle oma viimasel hetkel silme ette manada.
Mõistad?
Nagu võiksin kujutleda Lenat viimast nooti hoidmas,
kui kardinad sulguvad.
Maga rahulikult.
Ei. Ta ei palvetanud.
Mitte minu jumal.
Angelica!
Appi!
- Kuule, mees! Kao välja! - Lase lahti!
- Lase ta kohe lahti! - See ei puutu sinusse.
Jääd igaveseks kadunuks.
- Leiad end... - Olen maksnud.
...jõepõhjast kohvri seest. Tule püsti!
- Püsti! - Kuule!
Kuule, mees. Ole nüüd!
Kuule, kutt! Pane see ära.
Saad võimaluse lahkuda.
Kui sa seda ei kasuta, näed seda plekki seal seinal?
Lasen samasuguse sinna kõrvale.
Mine nüüd! Mine!
Angelica. Kõik on hästi.
Kõik on hästi. Olen siin.
Kõik on hästi. Ta on läinud.
Ma olen siin.
Kes mind otsima tuleb?
Mind ei ole olemas.
Oled küll. Ma vaatan sind. Oled siin, kus olema pead.
Ma olen siin.
KUI OTSID MÄRKI, SIIS SIIN SEE ON.
Mis temaga juhtub?
Mida ta Apollole ütleb?
Kuidas ta seda ütleb?
Ma tulen!
Kes aitab sul palli korvi visata?
Kes õpetab sulle ameerika sportmängude reegleid?
Liivalossidega saan hakkama.
Vahetan lambipirne.
Viin ämblikke vannist välja.
Aga käsitsi valmistatud isadepäeva projektid?
Mis siis, kui minuga midagi juhtub?
Mis siis, kui ma öösel suren?
Keegi ei tule sulle järele.
Sest keegi ei tea, et sa oled üksi.
Kuidas öelda lapsele, et ta issi ei tule tagasi?
Apollo, sulle tundus, et ta ei taha sind,
aga asi oli hoopis vastupidi.
Ta tahtis sind liiga palju.
Sa särad nii eredalt, et pimestad mu.
Pean selgitama.
Mul on selgitust vaja.
Oli väga palav päev.
Niiske ka.
Läksime trammiga Roosevelt Islandile, et veekogu ääres piknikut pidada.
Tuunikalasalat.
Päris igav, mis?
Mida sa ütlesid?
Ei midagi.
Ja see oli esimene kord, kui ta ütles midagi muud peale:
„Lillian, sa oled nii kaunis.“
„Lillian, oled roos prügimäel.“
Lillian, kas sa teadsid, et kogu see saar oli vaimuhaigla?
- Ei. - Jah.
Nüüd on siin luksuskorterid.
Ilmselt kummitavad.
Hei, näed seda seal?
Seda tuletorni?
See tuletorn seal
näitas teed laevadele, mis siia hulle vedasid.
Tead, sa oled ka päris hull.
Täiesti kindlalt.
Saaksin su ka sinna panna. Ausalt.
Tead, tol ajal
viisid mehed oma naisi vaimuhaiglasse, nagu, tead, masturbeerimise eest
või menstruaalprobleemide või isegi suitsetamise eest.
Aga see pole ju naljakas?
Kui oled üks neist naistest?
Romaani lugemine, väärkohtlemine abikaasa poolt, laiskus,
poliitiliselt ülesköetud, astma, halb seltskond.
Tead, kui sinuga midagi sellist juhtuks, ei saaks keegi teada.
Su pere ja nii, sest neid ei ole enam.
Nii kahju.
Ja see kõlas kui ähvardus...
ja tundsin, kuidas mu sees sulgus uks.
See on minu süü...
et ma ei kuulanud sõnu, mida räägiti tuunikalasalati kõrvale
Roosevelt Islandi kaldal.
Tema ja nende omi.
Torm on tulekul. Torm on tulekul.
Torm on tulekul.
Kui saaksin sulle midagi õpetada,
soovitaksin otsida märke.
Ta ütles...
Sind ei ole olemas.
Vabandust?
Ja hakkasin elama teatavas hirmus.
Aga ta ei teinud midagi valesti.
Apollo, pead seda teadma.
Mitte kuni ta ütles...
Apollo jäi lõpuks magama.
Kop-kop.
Kes on?
Banaan.
- Mõnikord, kui olin kurb... - Banaan kes?
- Kop-kop. - ...rääkis ta nalju, et naerataksin.
- Kes on? - Banaan.
Banaan kes?
Ta oli naljakas ja armas.
Kes on?
Apelsin.
Apelsin kes?
Näed, ma ei öelnud enam banaan!
Kuule, Lillian.
Ma tunnen sind, kuni saame tolmuks.
Miks see kõlab kui ähvardus?
Brian leidis tšeki ja uuris Lillianilt selle kohta.
Naine vandus,
et ei teadnud, kust The Elk hotelli arve
tulnud oli.
- Hakkasime just koos olema, Lillian. - Ma ei tea, mis see on.
Afäär selles sitases hotellis?
Naeruväärne. Brian arvas, et see oli Lilliani boss.
Charles Blackwood.
Või veel.
Lillian ei soostuks sellisesse kohta minema,
eriti sellise mehega.
Ta on abielus.
Neil on kaks last.
Või nii? Tead tema kohta päris palju.
Tal on laual nende pilt.
Hakkasid rääkima, et ta käis uksele koputamas.
Kop-kop.
Naasin tööle, kui olid kahekuune. Ma pidin.
Olin omadega läbi, sest pidin sind öösel toitma,
siis tööl käima ja kodu korras hoidma.
Sain vihaseks.
Hurjutasin teda.
Taandusin.
Plaanisin oma põgenemist.
Apollo, kui sa kunagi lapse saad,
siis kõige õelam on rebida ta vaid mõne kuu vanuselt ema käte vahelt
ja ema tagasi tööle saata.
Ära tee kunagi nii, Apollo. Kui sa ei taha näha kedagi hullumas.
Kop-kop!
Me läksime lahku.
See osa on selge.
Ja nüüd näen teda igas värvis.
Nüüd on sinuga kõik, tüdruk.
- Äratad mu lapse üles. - „Mu lapse“?
Kardan, et ta võtab mu lapse ja ma ei näe sind enam iial.
Kõik paistab kadunud olevat.
Ta on ameeriklane, kelleks saada tahtsin.
Temal on võim.
- Oled täpselt nagu mu ema. - See teeb haiget.
Võtan selle väikese torke ja lisan selle oma väikeste torgete kogusse...
Ja olen paanikas.
Ta räägib minuga ettevaatlikult, sest on end veennud, et olen hull.
Ta peab seda uskuma, et minust lahti saada ja sind endaga võtta.
Tahaksin öelda...
Käi persse! Kelleks sa end pead?
Aga ma ei saa.
Tahaksin teda näkku lüüa,
aga ta on ameeriklane.
Keegi ei tule sulle appi, Lillian. Mõistad?
Väga lihtne. Keegi ei tule sulle appi, sest sul ei ole enam kedagi.
Ja siis tabab sind maavärin.
Ta tuleb sulle külla. On laupäev ja ta leiab hotelliarve.
Ja ma ei kujuta ette, kust ta selle sai, kui ta seda ise siia ei toonud.
Ta märatseb, kuigi me pole enam koos.
Ta on arust ära.
Ta kaelal punnitab veen. Silmad põlevad peas.
Ta ütleb, et kui tema mind ei saa, ei saa keegi.
Ükski teine mees ei hakka mu poega kasvatama!
Su poega?
Mu poega! Me läheme kohtusse!
Teen sulle lõpu, Lillian.
Jäta hüvasti! See on läbi!
Ma ei teeks seda iial! Ei suudaks. Ei olegi teinud.
Millal mul selleks aega oleks?
Mida ma oma bossiga magamisest üldse saaksin?
Valetaja! Valetaja!
Oled nii glamuurne, Lillian.
Paistad ainult selline nagu ise soovid, et sind nähtaks.
Ja siis tulin ühel päeval koju.
Mul oli sulle lasteeine kaasas.
Sõid alati esimesena friikartuleid.
Tulin koju...
ja nägin midagi, mida ei saa iial unustada.
Seega lasin tule ära.
Me voodi oli paat, kus me ei saanud und.
Kuid sina, Lillian, sina olid hai.
Politseinik?
Valge ameeriklasest politseinik?
Nad paneksid ta tehtu eest põlema. Kaotaksid ta maa pealt.
Sa oled kuradima valetaja!
Aga ta on ameeriklane.
Nagu naisi enne teda ja nõidu enne naisi.
Ma tulen!
Vastus on ei.
Minust ei piisa kunagi.
Ema, kes ma soovin olla, ei ole see ema, kes ma olen.
Mis ma sult võtnud olen, poeg.
Emme!
Mis ma kustutanud olen.
Olen täpselt selline ema nagu ta ütles...
Olen selline ema...
- Olen ema... - Hei!
Ei.
Lilliani lugu ei lõppe nii.
Ta tuli sisse ja sulges akna.
Kujuta ette, et palud kellelgi end kõnniteelt maha kraapida.
Ma ei suuda.
Ta tuli sisse. Issand jumal.
Kes sa oled?
Siin maailmas on palju halba.
Aga mitte miski pole väärt seda hüpet.
Brian West ei võida!
See on vaid üks hinge pime õhtu.
Lillian oli kaotanud sideme millegi kõrgemaga.
Pime õhtu nõuab vaimset vastust.
Kas sa oled jumal?
Naissoost jumal?
Ma teadsin.
Kas sa tulid mind karistama?
Lillian, küsi hingedelt abi,
kui su jõud on otsas.
Kas sa arvad, et sind tuleks karistada, Lillian?
Kas sa pole alati nii tundnud?
Sest sa lahkusid.
Sest jäid ellu.
Selle vale pärast, mida oma abikaasale ja lapsele rääkisid?
Kõige eest, mida teinud oled?
Kas sind tuleks karistada?
Ma usun.
Luban, et usun.
Ole tervitatud, Maarja, täis armu.
Issand...
Õnnistatud...
Ma ei tea seda.
Et üritasid oma poja siia ilma üksi jätta?
Kas sind tuleks karistada?
Sõlmin sinuga kokkuleppe.
Palun, teen ükskõik mida.
Kas sa tulid ütlema, mida ma tegema pean?
Lillian mõtles, kas kusagil oli veel mõni naine,
põlvili,
sõlmimas kokkulepet poja jaoks, kes pikutas toas nr 200?
Ma ei lahku.
Olen ta ema.
See on kõik, mis pean olema.
Olen hea ema.
Ma luban.
Olen nii hea, kui oskan.
Olen kõigeks valmis.
Kui lased mul sellega puhtalt pääseda.
Kui kaotad selle kuidagi ära.
Need kokkulepped
on päris.
Lillian ei teadnud, et täpselt 35 aasta pärast
maksab Apollo Kagwa
selle kokkuleppe eest, mille ta ema siin sõlmis.
KALLIS POEG
Mida sa ütlesid?
Ei midagi.
Jumalad võtavad, mis kuulub neile.
Leiad end jõepõhjast kohvri seest.
Ja siis Lillian taipas.
Vastus ta probleemile oli terve aja selles toas olnud.
Ta ei pidanud tunnistama.
Ta ei pidanud politseisse helistama.
Ta ei pidanud Apollole rääkima.
Ta saab selle ise ära kaotada.
Tean, mida sa tegid, Lillian! Ma tean!
Ole vakka!
Sina ei võida, sitakott.
Lillian mõistis,
et mitte keegi ses laias maailmas ei pidanud sellest teada saama.
Mitte iial.
Ta oli ettevaatlik, põhjalik.
Ta otsustaski minna üle laipade
ja nüüd polnud aega kõhelda.
Arvestades, kui palju ta seletas,
polnud ka Brianil kedagi, kes oleks hoolinud, kas ta on elus või surnud.
Oleme kõigeks valmis...
Kui asi puudutab meile kalleid inimesi.
Lillianile meenus üks ammune lubadus.
Ta oli selle andmise unustanud.
Ma ei lase kunagi sinuga midagi juhtuda.
Kaitsen sind kogu hingega.
Iga molekuliga.
Ja ta pidas seda lubadust.
Ta oli ema, kes oli lubanud olla.
Ja vaata, päike piilub.
Aeg tuli põlema panna.
KUI OTSID MÄRKI, SIIS SIIN SEE ON.
Lillian suutis lõpuks uskuda, et asjad lähevad paremaks,
kui olid olnud päevast, mil ta sellesse riiki saabus.
Ta tundis end ameeriklasena.
SEE MUINASLUGU ALGAB 1968. AASTAL PRÜGISTREIGI AJAL.
VEEBRUARIS KEELDUSID NEW YORGI PUHASTUSTÖÖTAJAD
KAHEKSA PÄEVA JÄRJEST PRÜGI KORISTAMAST.
TÄNAVAD TÄITUSID SAJA TUHANDE TONNI PRÜGIGA.
ROTID TEGID HOMMIKUSTE SÖRKIJATE ÜMBER RINGE.
PRÜGI PÕLEMINE RIKKUS ÕHKU.
NEID VIIT LINNAOSA PEETI KADUNUKS...
Võib öelda, et Lilliani esimene laps...
ja ainus laps...
eostati 1977. aasta kaunis hägus.
Ameerikas kirjutame me ajalugu ümber seda kustutades.
Kuid ajalugu ei jää maetuks,
kokkulepetest ei saa taganeda
ja jumalad võtavad alati oma osa.
Tõlkinud Vivika Aleksejev