Om man tillåter sig att handla mot bättre vetande...
och mot vårt samhälles bästa,
måste man förstå att sådana handlingar får konsekvenser.
Vi måste respektera den maktordning som Gud gett oss.
Jag har inte bett om detta ansvar.
Jag har nått min position av egen vilja, men styrkan att göra det
fick jag av en högre makt.
Jimmy.
Det är Guds vilja att jag står här idag
och skärskådar era liv, gott folk.
Ni tror att allt sker utan Guds vilja.
Vore det Guds vilja att någon av er skulle få makten...
Du, Briggs.
Håll ett öga på brodern. Bossen tror att han kommer försöka något.
Han gjorde inte det.
Gud gav mig förmågan och den själsliga styrkan
att bygga upp mina intressen i vårt samhälle.
Jag kunde inte bara öppna Clarks Handel,
utan även locka hit järnvägen.
Jag vet att många av er haft åsikter om mina metoder.
Jag kan försäkra er att mr McCallister här har haft alla möjligheter
att göra rätt för sig i samhället, men har helt igenom vägrat.
Jimmy, du går hem nu.
Stå inte här och titta på.
Hör du vad jag säger, pojk! Nu går du hem! Gå!
James, inte sant?
Förstår du vad som händer här idag?
Din far ger dig en viktig lärdom.
Gå hem. Gå!
Att veta sin plats.
Han stal av mig.
Jo, det gjorde han. Han gjorde det!
Han stal från alla dessa fina människorna. Det gör honom till en syndare.
Vet du var syndarna hamnar? Jag kan berätta det.
Det är fan inte i Wyoming.
Häng honom!
Skjut kusken.
Pappa!
Ta honom, Briggs!
Hjälp mig!
Pappa, är du okej!
Briggs... hjälp mig...
Hämta läkaren.
Du är skyldig mig mer.
- Är du okej? - Ja.
Bobby.
Gud, nej.
Full betalning.
Du dödade min bror, din jävla...!
TJUGO ÅR SENARE
Jag hänger det här tidigt så kanske det torkar innan det blåser upp.
Ska du hjälpa mig eller bara titta på?
Jag gillar att titta på dig.
Jaså? Du gillar att se mig hänga tvätt?
Jag gillar att titta på dig när du gör det mesta.
- Det mesta jag gör är för dig. - Det är sant.
Det kanske är därför du gillar att titta på mig?
Jag tror jag gillar att se dig göra andra saker.
Inte bara för mig.
Som när jag gör saker för vår dotter?
Ja. Du är en bra mamma. Det kan alla se.
Tack.
Jag vill att du är en duktig pappa idag och följer din dotter till skolan.
- Hon är gammal nog att gå själv. - Hon behöver dig.
Jag behöver dig.
Och jag kan inte följa henne idag
eftersom det kommer att blåsa upp och jag måste hänga färdigt tvätten.
Jag måste öppna affären.
Då är det bäst ni går nu så ni inte kommer för sent.
Brooke!
Skynda dig. Din pappa följer dig till skolan idag.
- Varför kan inte du gå med mig? - Brooke.
Ja, pappa?
Lyssna på din mamma.
Tack.
Jag har för mycket sysslor den här morgonen.
Så inget gnäll. Ta skolböckerna och sätt fart innan ni blir sena.
Jag tror ändå att du och din far behöver en liten promenad tillsammans.
Sätt fart.
- Vi skulle tagit hästen. - Nej.
Vi hade inte tid att sadla hästen,
följa dig till skolan och hinna i tid för att öppna affären.
- Skulle det inte gått fortare på hästen? - Säkert.
Skulle inte tiden vi sparat då vägt upp
för den tid det skulle tagit att sadla hästen?
Nej.
'Ingen skola idag. Ms Valerie är sjuk.'
Vad tror du hon har för sjukdom? Kopporna?
Det är det nog.
Du får gå hem nu. Jag måste öppna affären.
Mamma säger att jag inte får gå hem själv.
- Det är löjligt. - Du säger att jag ska lyssna på mamma.
Detta är en annan sak.
Mamma skulle inte tycka om att du lät mig gå hem ensam.
BRIGGS DIVERSEHANDEL
ÖPPET
STÄNGT
Sitt här och gör dina läxor.
Jag har gjort dem. Jag måste få nya av fröken.
Sitt här och läs en bok då.
- God morgon, mr Jeffries. - God morgon, mr Briggs.
- Hur står det till? - Bra, tack. Hur kan jag stå till tjänst?
Jo, det ska jag berätta, mr Briggs.
Min mor har gått och fått för sig igår
att hon skulle baka en kaka till kyrkans knytkalas i helgen.
Och förra året gjorde hon en paj,
men äpplena hon använde växte på mr Johnsons äppelträd,
ni vet, det där bakom dasset.
Och tro mig, de äpplena smakade rena skiten,
så alla som åt blev sjuka i kistan.
Jag tror skiten från dasset har runnit ner till rötterna
och ändrat smaken på helt vanliga äpplen.
Men mr Johnson säger att det bara är snack, och därför
låter han inte mamma ta fler äpplen till hennes paj,
vilket ändå är okej för mamma och mig
eftersom äpplena ändå smakar skit.
Men det blir ju problem för mamma.
Om hon inte kan baka en paj till helgen, vad ska hon då annars baka?
- En tårta? - Precis.
Mamma ska baka en tårta. Och ta med till knytkalaset efter kyrkan på söndag.
Är det något ni behöver från affären, mr Jeffries?
Här står jag och babblar om mamma. Glömde att ni inte vet varför jag är här.
Mamma behöver mjöl.
Mjölsäcken är full med baggar. Hon tror inte hon kan få bort dem den här gången.
- Hur mycket? - En tiokilos påse blir bra.
Jag såg inte att du var här.
Jag tänkte inte sno dem. Det är en lek jag kör med din pappa.
Tio kilo mjöl. Det blir en dollar och fem cent.
Kan ni skriva upp det på mammas konto?
- Självklart. - Tack, mr Briggs.
Hoppas ni kommer på söndag.
Fröken.
- Har du läst klart din bok? - Han försökte stjäla gelébönor.
- Va? - Den där mannen, mr Jeffries.
Jag såg att han stal gelébönor och då la han tillbaka dem.
- La han tillbaka dem? - Han gjorde det.
Jag tar upp det med honom nästa gång han kommer in här.
- Vill du ha en? - Nej.
- Vad är det? - Hans händer var smutsiga.
Ursäkta, frun. Inte meningen att skrämmas.
- Vi visste inte om någon var hemma. - Någon är det. Jag. Kan jag hjälpa er?
Ja, frun. Först måste jag be om ursäkt för min ohövlighet.
Jag heter James McAllister. Jag och mina kompanjoner har rest i flera dagar nu.
Vi är dödströtta och är helt vilse.
- Kompanjoner? - Ja, frun.
Det är Boots där borta.
Han ville inte rida upp till huset och skrämma upp någon.
Han är hövlig.
- Och bakom er, Big Mike. - Tusen gånger om ursäkt, frun.
Jag gick bara runt huset för att se om någon var i trädgården.
- Var det det? - Nix.
Ni kunde bara ha knackat på.
- Det gjorde vi frun. - Det stämmer.
Jag såg Big Mike gå fram till dörren och knacka.
Det såg jag med mina egna ögon.
Kan inte ha knackat särskilt hårt. Jag hörde då inget inifrån huset.
Hur som helst.
Om ni bara ger mig en stund att ta hand om tvätten så ska jag...
gärna peka ut vägen mot stan.
Det är ungefär en halvtimme dit.
Där finns hotell, salooner och ett varmbadhus med helt ny dusch.
- Det vore vänligt, frun. - Det tackar vi för.
Min man kommer när som helst så han kanske själv kan visa er vägen.
- Er man? - Ja. Min man.
Han borde komma nu snart.
Kan er man vara killen vi såg gå bortåt vägen innan?
Med en liten flicka?
Han följde vår dotter till skolan.
De är nåt. En vuxen karl som följer en liten flicka till skolan.
Det är verkligen nya tider.
- Nog verkar det så. - Det gör det allt.
Ni sa stan är en halvtimme bortåt vägen.
Just det.
Er man har varit borta länge för att följa er dotter till skolan och tillbaka igen.
Hoppas inget hänt som sinkat honom.
Stick och hjälp honom.
- Hur är det? - Subban sparkade mig på kulorna.
Du fick spö av en obeväpnad kvinna som höll på med tvätten.
Säker på att du har kulor?
Öppna, damen. Jag tar mig in på det ena eller andra sättet.
Så reta inte upp oss under tiden.
Damen,
jag tror ni har fått fel uppfattning om mig och grabbarna.
Ingen idé att springa och gömma sig.
Vi vill inte göra nån illa.
Vi borde sluta hänga här och komma iväg igen.
Sheriffen kan inte vara så långt bakom.
En dag, en och en halv som mest.
Vi borde röra på oss om inte ni dumskallar vill hamna i finkan igen.
Eustice, håll din jävla käft.
Jag vet att du är rädd och gömmer dig.
Om du bara kikar fram får du se att vi inte har några vapen.
Vi vill bara snacka.
Sätt fart. Hämta henne. Ta hit henne.
- Klara' du dig? - Visst.
Ta hit henne! Sätt fart!
- Armarna är skadade. - Det är bra. Det är bra.
Det känns som om vi fick en dålig start.
Och det skyller jag på er.
När vi först träffades presenterade jag mig. Eller hur?
Jag sa mitt namn, högt och tydligt.
Du gjorde inte det i gengäld. Gjorde du?
Jag sa, gjorde du det?
- Jag är inte skyldig dig något. - Säg mig en sak då.
Är den din mans?
Han vi såg gå nerför vägen i morse?
Är din man 'den' Colton Briggs?
Så du känner till min man?
Jag känner verkligen till honom. Vi är nästan som släkt, jag och han.
Så bra. Då slipper jag besväret att förklara det för er.
Det kommer att gå illa för er.
- Vem fan är Colton Briggs? - Skojar du? Colton Briggs?
- Bor Colton Briggs här? - Eustice, håll käften.
Exakt.
Och jag är hans fru.
Och du slog mig i ansiktet med din revolver.
Bröt min arm. Sköt hans häst.
Ni har väckt upp djävulen.
För fan, Jimmy. Du har dragit ner helvetet över oss!
Jag känner din man mycket väl.
Sedan långt tillbaka. Jag är faktiskt skyldig honom något.
Det räcker. Det är dags att gå hem.
- Mamma kom inte och hämtade mig i skolan. - Du var inte i skolan. Du var här.
Jo, men skulle hon inte kommit hit om jag inte var i skolan?
Sheriffen! Kom ut hit!
Vilka är de?
Vad är det här? Familjen?
Det ser ut som pappan och dottern på fotografiet där inne.
De måste ha varit borta när det där gänget kom hit.
Skönt att de klarat sig. Lite tur ändå.
Verkligen tur.
Säg till de andra att komma ut.
Vi ska inte göra det bekvämt för oss i deras hem.
Killar, familjen är här.
- Lever de? - Jäpp.
Åh, fan...
Bor ni här?
Jag vill be om ursäkt för mina killar.
Vi trodde ingen var hemma och...
Min fru var hemma.
Ja... Ber än en gång om ursäkt.
- Jag är sheriff Franklin Jarrett. - Jag vet vem ni är.
Var är Ruth?
Det är tyvärr svårt för mig att berätta.
Känner jag er?
Briggs?
För helvete.
Ber om ursäkt, lilla damen. Det var inget passande uttryck.
Har du en familj?
Ja, det är ju bra.
En man behöver en familj. Ger honom kraft.
- Lugnar honom. Det är bra. - Sheriff...
Jag är ledsen, Briggs. Vi måste prata.
Någonstans ostört, helst.
Ska inte ni gå och hjälpa honom att gräva?
Säger att han inte vill ha vår hjälp. Att vi borde varit bättre på vårt jobb.
Han har rätt. Gå och gör i ordning hästarna.
Lilla damen...
Jag bad Smiley värma kondenserad mjölk med lite brunt socker.
Det är gott. Så mår du bättre.
Jag kände inte din mamma.
Men jag vet att hon var en bra kvinna.
Men jag kände din pappa. För många år sedan.
Man träffar många i det här jobbet,
och många gånger glömmer man ansikten med tiden.
Men inte din pappa.
Nej. Inte han.
Din pappa var den tuffaste jävel jag nånsin träffat.
Ursäkta uttrycket, men jag har aldrig träffat nån som han.
Bara hans sätt att se på en...
som om han såg rakt igenom en.
Som om man inte fanns.
Och det är inte lätt att säga, men din pappa var en våldsam man.
Jag såg honom skjuta tre cowboys en gång. Det var en ärlig fajt
men jag tror inte han brydde sig ett dugg.
Jag vill inte kalla honom kriminell. Det vet jag inte,
men jag kan säga att han inte var vad man kallar 'en god människa'.
Inte på den tiden.
Varför berättar ni detta?
Jag vill bara att du ska förstå vilken bra kvinna din mor var.
Hon tog den hårdaste tuffing jag sett, och förvandlade honom till en familjeman.
Som skötte en affär.
Uppfostrade en liten dam. Det var bra gjort av din mor.
Brukade pappa döda människor?
Ja, men det var för längesen.
Jag har aldrig sett pappa med en revolver.
För att han är en bra person numera.
På grund av din mamma.
Ni har vapen. Är ni en bra man?
Jag försöker.
Min mamma är död nu.
Är pappa fortfarande en bra man?
- Vill du att jag säger några ord? - Du har sagt en massa ord.
Inga hjälpte.
Jag vill att du ska veta en sak.
De där killarna gjorde en sörja i ladan.
Inget lilla flickan borde se.
Du ska nog städa upp där innan du släpper in henne.
Jag tror vi ska ge oss iväg. Tänker vi bara är några timmar efter dem.
Jag har en ganska bra aning om vart de är på väg.
Säg namnen på de som gjorde detta.
Säg vart de är på väg.
Nej. Jag tror inte jag ska det.
Tänker att det är några år sen världen såg den gamle Colton Briggs,
och att välden nog är ganska nöjd om det så förblir.
Säg namnen på de skyldiga till min frus död.
Briggs, tänk efter. Ser du den lilla flickan därborta?
Nyss förlorade hon sin mamma. Nu behöver hon sin far.
Den förändring den kvinnan gjorde med dig får inte dö bort med henne.
Och den lilla flickan behöver den man hon känner och älskar.
Sedan vi utropades till stat
är den här marken en del av ett nytt land.
Vi har lagar. Vi har rättsprocesser.
Folk går bara inte omkring och skjuter varandra. Världen ser inte ut så längre.
Stanna hos din dotter. Håll dig till Gud.
Jag ska hitta de där jävla mördarna. Jag ska ta dem.
Vi ska ställa dem inför rätta och de ska hängas.
Det lovar jag. Ta hand om din dotter.
Så länge den lilla flickan lever
finns ingen plats för hämnd i ditt liv.
- Vad ska vi göra nu? - Gå till sängs.
Jag behöver dig.
JAG ÄR SKYLDIG DIG MER
'...så länge hon lever.'
Mamma skulle inte vilja att du siktade på mig med den där.
Klä på dig.
Byxor. Ingen klänning. Vi ger oss av om en kvart.
- Det där är mammas häst. - Ja. De dödade min.
- Vi får ha lätt packning. - Han kan inte springa med oss båda.
Om vi ska hinna ikapp dem behöver vi en häst till.
Ja. Vi får hitta någon på vägen.
Det passar bra att göra det här nu.
Min skolfröken är sjuk. Är det koppor blir hon sjuk i flera dagar.
- Hon kanske dör. - De skaffar en ny lärare.
Jag glömde skolböckerna. Jag tror de brann upp.
- Vi skaffar nya böcker. - Och mina kläder.
- Vi skaffar nya kläder. - Varför brände vi upp de gamla?
För vi inte ska tillbaka.
Vi kommer inte tillbaka.
När jag gjort klart det jag måste göra ska vi hitta ett nytt ställe
och ersätta allt du förlorat.
Utom mamma.
Ge mig bältet.
Ska du smiska mig?
Ta den här.
Där borta vid trädet. Bredvid stigen.
Du kan sova 30 minuter, inte längre.
Sen äter vi och fortsätter vidare.
Vi gör så var fjärde timme tills vi hittar dem.
- Får de inte för långt försprång då? - De är bara människor.
De behöver också sova. De finns kvar.
Men om vi fortsätter kan vi hinna dit tidigare. Innan något...
Inte bra om vi kommer dit dödströtta.
Eller om vår häst dör av utmattning.
Det räcker inte att vi bara hittar dem.
Vi måste klara av att döda dem för de tänker döda oss.
Tyckte inte du det var konstigt? Den lilla flickan igår kväll?
- Vad menar du? - Hennes mamma hade just blivit mördad.
Hon bara satt där vid kroppen. Inte en tår i ögat.
Jag som aldrig träffat kvinnan sörjde mer än hennes egen dotter.
Hon var nog bara chockad.
Hennes mamma hade just dödats och kommer aldrig tillbaka.
Måste vara svårt för en så ung att förstå.
Kanske det.
Jävlar!
Kom igen. Kom igen.
Helvete, grabben.
Hur gjorde du?
Benet är skadat.
- Han kan skjuta, fan! - Det är den där sheriffen.
Sköt du inte sheriffen?
Helvete!
Den fan låg i bakhåll innan vi hunnit på plats!
- Vad ska vi göra? - Ser du Briggs?
Jag vet inte hur han ser ut.
Du förstår när du ser honom. Det lovar jag dig.
Ner, Smiley!
Dumma fan.
Nu ska vi se hur långt de jävlarna kommer.
Bossen drar sig tillbaka. Vi laddar om och tar oss uppåt höjden.
Jag sticker härifrån.
Gud hjälpe oss.
Ska vi vidare nu?
Jag hörde skottlossning från andra sidan dalen.
- När? - Tio minuter sedan.
- Varför väckte du mig inte? - Ingen brådska.
Skott kan få vissa att sätta fart,
men brukar få andra att sakta in.
Tids nog får vi veta vad som hänt. På ett eller annat vis.
Jag tror inte det är sant.
Ska du säga vad i helvete just hände?
Va fan, bossen?
Killarna längst fram var på väg bakom kullen.
- Jag skulle inte sett dem om jag väntat. - Du skulle ju skjuta sheriffen först.
I stället bestämmer geniet att skjuta den förste han ser
och får alla, inklusive sheriffen att ta betäckning. Du...
Jag anstränger mig en hel del för att locka Colton Biggs att komma efter mig.
Och då låter du en fullt frisk sheriff hamna emellan oss.
Känns som om du försöker motarbeta mig.
Är det vad som händer? Du motarbetar mig?
Nä, boss. Jag är med dig.
- Jag bara klantade mig. Bara det. - Det hoppas jag verkligen.
För om sheriffen stoppar Briggs innan han kommer till mig...
ska nån få betala dyrt.
Det spelar ingen roll.
Har du nåt att säga, gubben?
Bestämmer sig Colton Briggs att komma kan man duka för en extra vid bordet direkt.
För då kommer Colton Briggs.
- Vad är det? - Det kommer en ryttare.
En av dem som dödade mamma?
- Kanske någon från uppbådet. - I vilket fall behöver vi hans häst.
- Ska du döda honom? - Jag tänker ta hans häst.
- Risken finns att han inte vill det. - Mamma vill nog inte att du dödar honom.
Jag vet inte om han är från uppbådet.
Risken finns att han inte stannar och ger mig tid att fråga.
Vet du inget annat sätt att stoppa honom?
Han kommer från det hållet. Du står där och får honom att stanna.
- Hur då? - Gråt. Få honom att tycka synd om dig.
Jag vet inte hur man gör?
Vad var det du sa?
Jag vet inte hur man gråter.
Hör på nu.
Alla människor förväntar sig att man uppför sig som dem.
Att man skrattar åt deras skämt, gillar deras barn och gråter på begravningar.
Kan du inte lära dig det blir du inte accepterad. Du blir utstött.
Vill du klara dig i världen?
Svara! Vill du passa in?
Då måste du lära dig hur man uppför sig som dem.
Minns du förra sommaren när prästens dotter dog?
Kommer du ihåg hur hans fru lät?
Högre! Mitt barn! Mitt barn!
Mitt barn! Mitt barn!
Det får duga. Fortsätt så.
- Hur är det, flicka? - Mitt barn! Mitt barn!
Barn? Vilket barn? Vad håller du på med?
Kliv av hästen.
Du skulle stuckit med Mark.
- Han verkade illa däran. - Och sen?
- Lämna er två här utan skydd? - Jag är inte hjälplös.
Skjut inte. Skjut inte. Det är jag.
Fan, Mark. Du skrämde skiten ur oss.
Varför i helvete kommer du tillbaka? Var är hästen?
- Fråga dem. - Va fan...!
Förlåt, killar.
Briggs, jag vet att du är upprörd. Klandrar dig inte för det.
Men vad du än tänker så måste du låta killarna gå.
Hämta hans Rossi och ge mig det.
- Min pappa vill ha ditt gevär. - Gör som hon säger, Greg.
Jag ska skjuta tjejens skalle i småbitar.
Hör du det?
Jag tänker skicka hennes skalle i småbitar ut över dalen.
Jag trycker av nu.
Han är bra på att jämra sig.
Jag ska försöka göra likadant nästa gång.
Ni båda håller händerna bakom ryggen.
- Räcker det här? - Det är för färskt.
Det måste brinna bättre. Ser du den här? Måste brinna så att den blir rödglödgad.
Hämta torra grenar. De brinner bättre. Brinner snabbare.
Hör på mig, Briggs. Lyssna på mig.
Hittills har du inte begått något brott som du inte kan komma undan med.
Jag förstår att det är fruktansvärt smärtsamt att ha förlorat sin fru.
Jag kan inte föreställa mig det.
Vem som helst skulle gjort likadant. Tagit en del liknande beslut som du.
Men du håller på att gå över en gräns utan återvändo.
Överfalla en sheriff, mörda en sheriff,
det är större problem än du sett förr.
Är du söker på det?
Och din dotter, Briggs? Du gör henne till medbrottsling.
De här behöver läkarvård och du hindrar dem från att få det.
Nej. Det är du som gör. Genom att inte berätta det jag vill veta.
Jag är federal sheriff. Du vill göra mig delaktig i mord.
- Du skyddar en mördare. - Från en annan mördare.
Exakt.
- Är det här torrt nog? - Bra. Lägg det på elden.
Vi är klara att börja snart.
Om något händer mina killar hittar jag dig och dödar dig personligen.
Som du hittade mannen som dödade min fru?
Mannen som dödade dina män?
Mannen som bär ansvar för allt som händer nu?
Jag tar risken.
- Riv sönder skjortan. - Rör mig inte.
Håll pinnen som jag visade dig.
- Snälla... nej... - James McCallister!
Han heter James McCallister. Han rider med tre män.
Michael Orleans, Boots Miller och Eustice Bedford.
De är alla hårt kriminella.
Det sägs att han lovat dem andelar av rånpengar han gömt nånstans,
mot att de fick ut honom ur fängelset i Powell County.
De är på väg till Colorado.
Hört att han har en mexikansk tjej där i en stad som heter Santa Rosa.
Det spår jag följde pekar på att de är på väg dit. Jag svär, det är vad jag vet.
Håll honom.
- Nej, nej. - Din jävel!
Jag ska döda dig, din jävel!
Ge mig järnet.
Ta tag i huden på båda sidor av såret och tryck ihop.
Vi måste bränna med järnet annars förblöder han snart.
- Luktar som mammas stekta kanin. - Det är whiskeyn.
Jag blir hungrig.
Kulan infekterade honom. Nu har han en chans.
Men de här männen går inte härifrån.
Om jag kommer till Santa Rosa och där inte finns nån James McCallister,
ingen mexikansk tjej, inget de fyras gäng,
kommer jag tillbaka hit och dödar de där två
innan du hinner skaffa hjälp.
Och då kommer jag att vänta på dig.
Och hur många du än har med dig kommer jag att döda dig först.
Dödar dig innan du fått syn på mig.
Förstår du?
Vi tar era vapen och hästen.
Du måste lämna kvar hästen, Briggs! Du kan inte ta min häst!
Ta din mammas häst.
- Den här passar mig. - För tusan, säg inte emot.
Du är mer van vid mammas häst.
Hon känner dig. Inga överraskningar. Upp med dig nu.
Jag lämnar din häst tjudrad i Santa Rosa.
- Jag är ingen hästtjuv. - Rättvisan kommer ifatt dig, Briggs.
Hör du det? Fan ta dig. Rättvisan kommer ifatt dig.
- Där. Som jag sa, killar. - Vi bryter upp lådan och ser vad vi har.
Jösses!
El Banco Londres y Mexico. Va fan...?
- Ta det lugnt. - Vad i helvete, boss?
Var är pengarna?
Om jag velat lura er skulle jag redan dödat er.
Men det gjorde jag inte.
Bara en smutsig råtta...
Nu är du nog inte så smart, va?
Men det är okej. Det är därför jag är här. Jag har hjärna..
Den säger åt mig att eftersom vi rymt från fängelset får vi ligga lågt ett tag.
Åtminstone ett år eller så.
Har ingen av er en aning om vilket slags pengar man använder nere i Mexiko?
Vad vi har där är tillräckligt med dinero för att var och en av oss
kan leva som kungar så länge vi vill.
Ni får alla en lika stor del
så länge ni stannar med mig.
Annars delar vi nu och skiljs som vänner.
Men en sak ska ni veta.
De här pengarna är inte värda ett skit på vår sida av gränsen.
Om man inte vet vad man ska göra med dem. Men, det vet jag.
Och den där Briggs?
Det måste vi tänka ut, och det snabbt.
Det ingår i planen.
Ska vi vänta på honom och lägga oss i bakhåll som med sheriffen?
Vi vet inte hur långt bakom oss han är.
Vi kan bli sittande i bushen i dagar.
Och för det andra, Briggs är inte typen som går oförberedd in i ett bakhåll.
- Hur ska vi då få tag i honom? - Jag trodde jag varit tydlig.
Vi jagar ingen.
Briggs jagar oss.
- Vad ska vi med det till? - Det brinner bra.
- Det stod på nåns grav. - Och?
Det tillhör nån.
Inget tillhör de döda för de döda behöver ingenting.
Bara de levande behöver äga saker.
De behöver mat, vatten, hus, kläder, familj, pengar och mark.
Men de döda är redan omskötta.
Har de en gång lagts i jorden har de allt de behöver.
De är inte själviska. Jag gillar de döda.
Jag gillar inte det här. De har en sheriff.
Sheriffen finns i Denver. Två dar bort.
Vi klipper telegrafledningarna in mot stan så tar det upp mot fyra dar
innan nån sheriff får veta att vi är här och kommer hit för att göra nåt åt det.
Det kontoret är för att bura in folk tills sheriffen kommer och hämtar dem.
Känns ändå lite för osäkert att rida in så här.
Tänker du ifrågasätta allt jag gör?
Jag vill att ni bevakar stadsgränsen, ok?
Rider nån in vill jag veta det.
Byt av varandra efter ett par timmar. Ni ser för jävliga ut allihop.
Ni måste vara utvilade när Briggs kommer, annars har jag ingen nytta av er. Fattat?
Mina damer, jag antar att ni är väl utvilade. Jag behöver era tjänster.
Ni hörde. Vem tar första vakten?
Jag tar första, men ni får komma och lösa av mig om fyra timmar.
Kan du hjälpa mig med den här?
Sheriffen sa att du brukade döda folk.
Sheriffen borde välja sina ord när han pratar med barn.
- Är det sant? - Ja.
Han sa att du slutade.
Att du slutade för mammas skull.
Är det sant?
Han sa att mamma förändrade dig.
Hela livet, redan som pojke, visste jag.
Att jag var annorlunda.
Mamma sa att jag aldrig grät som barn.
Jag skrattade inte.
När mamma dog var jag liten, men grät inte en tår på begravningen.
Många gjorde det, men inte jag.
När jag blev äldre kunde andra barn leka och skoja, och börja gråta
när de slog sig eller blev rädda.
Jag iakttog dem. Jag blev ganska bra på att låtsas.
I alla fall tillräckligt bra.
På att låtsas att jag var som andra barn.
Låtsas att jag var... normal.
Jag förstod att jag aldrig hade känt rädsla.
Hela livet har jag sett rädsla i blicken hos människor jag mött.
Jag vande mig vid det.
Vuxna män, skräckslagna utan anledning.
Jag minns en man som var efter mig för att jag skjutit några av hans vänner.
Han fick tag i mig på ett badhus.
Min pistol låg utom räckhåll bredvid kläderna.
Jag minns hur han, som siktade med ett vapen mot en naken man
i ett badkar, var den som darrade.
För rädd för att röra sig.
Jag reste mig ur badet,
gick lugnt fram till honom och tog ifrån honom pistolen.
Sedan sköt jag ihjäl honom med den.
Han bad inte ens för sitt liv.
Och även om jag kände igen rädsla i andra,
till den grad att jag kunde använda det mot dem,
kan jag ärligt säga att jag hade ingen aning om hur det kändes.
Som att... jag föddes
död inuti.
Men jag brydde mig inte. För jag var död inuti.
Hur ändrade mamma på det?
När jag träffade din mamma hade vi inte blivit presenterade.
Vi hade inte lärt känna varandra.
Och den första gången jag såg henne...
kände jag någonting.
Något jag aldrig känt förut.
Kärlek?
Rädsla.
Rädsla att hon inte skulle vilja prata med mig. Att hon inte skulle älska mig.
Rädsla att inte kunna få henne som fru.
Rädsla att förlora henne.
Hon var det enda jag känt rädsla inför och det enda jag någonsin älskat.
När de sa att mamma var död visste jag inte vad jag skulle känna.
Hon var din mamma. Du kände sorg. Du kände saknad.
- Var det så du kände? - Jag kände smärta.
Som att en del av mig dog med henne.
Känner du det fortfarande?
När mamma dog kände jag ingenting.
Det var som att jag dog.
Att jag försvann.
Jag låg i sängen, i mitt rum...
i vårt hus.
Men det kändes som om jag aldrig skulle hitta tillbaka igen.
Det kommer du göra.
Känner du mannen som dödade mamma? Han som sheriffen berättade om?
James McCallister?
I morgon, när solen gått upp...
kan du lära mig skjuta då?
Bra.
Jag tror jag skulle gilla det.
Fan. Jävlar.
Kom ihåg, blunda med vänstra ögat.
Lyft pipan lite ovanför ditt mål.
När du är redo, andas lugnt ut all luft medan du sänker pipan.
Tajma det så luften tar slut samtidigt som du siktar klart.
Med din sista luft kramar du avtryckaren,
Tryck inte, krama med hela handen.
Siktade du på hatten?
Lite nedanför. Jag siktade på hans bröst.
Du tryckte. Du kramade inte.
Försök igen.
- Vad är det som är fel? - Får jag prova pistolen?
Kom ihåg att krama. Tryck inte.
Gomorron, Eustice.
De jävla dynghögarna avlöste aldrig mig igår natt.
- Lät mig sitta där borta hela natten! - Är det så?
Killar? Kom ner.
Vad är det, boss?
Eustice här har ett klagomål han skulle vilja dryfta med er.
- Sätt igång. - Ni två!
Ni skulle avlösa mig från min vakt efter fyra timmar.
Och det hände aldrig. Och det är för jävligt!
Var god att acceptera mina djupaste ursäkter på hela gängets vägnar.
Vi är uppriktigt ledsna, eller hur killar?
- Och varför kom du inte och hämtade oss? - Va?
Om vi skulle avlösa dig,
varför kom du inte bara och hämtade en av oss för att byta av dig?
Eustice? Varför kom du inte bara och hämtade nån av dem?
Jag vill inte lämna min post, ju! Briggs är farlig.
Om han sett att det inte fanns nån vakt kunde han smitit in och gett sig på oss.
Du... du somnade inte, eller?
Nej, boss.
Eustice... Du skulle inte ljuga för mig, eller?
Nej, boss. Jag menar, jag kan ha...
blundat nån sekund eller så, eftersom jag... var så trött.
- Det var en lång ritt och jag... - Eustice.
Att somna på sin post är en allvarlig sak.
Tänk om Briggs dykt upp och du sov.
Han kunde smitit in och gett sig på oss, som du sa.
Nej. Jag skulle upptäckt honom.
Jag gjorde dig en tjänst nu. Okej?
Nästa gång du sitter vakt och blir lite sömnig
klämmer du bara till det där brutna fingret så blir du pigg.
Är det nåt fel?
Det finns bara en väg in i stan.
Är de där spanar de på alla som kommer in.
De lämnade ett meddelande i ladan.
Det kändes bekant. Som om det var till mig.
Vad var det?
Jag gillar inte att gå in utan att veta vad jag letar efter.
Om de känner igen mig får de övertaget.
De ser mig komma. Jag ser inte dem.
Tror du de känner igen mig?
Du rider in lite lugnt.
Du ska göra ett ärende åt dina föräldrar som bor på en gård bortåt vägen.
Håll huvudet högt och titta noga på alla.
Rid direkt till handelsboden.
Gå in och be att få köpa något.
Fråga sedan i förbigående om några ryttare dykt upp i stan.
Vad han än säger kommer du tillbaka och berättar för mig.
Vad kan jag stå till tjänst med, unga dam?
Unga damen?
Ursäkta mig. Jag måste ha dagdrömt.
Har nästan glömt varför jag gick in.
Mamma fick för sig igår att hon skulle baka en kaka
till kyrkans kalas i helgen.
Förra året gjorde hon en paj men äpplena hon använde
växte på mr Johnsons äppelträd borta vid dasset.
Och tro mig, dom äpplena smakade rena skiten,
så alla som åt av dom blev sjuka i kistan.
Jag tror skiten från dasset läckt ner till rötterna
och ändrat smaken på äpplena.
Mr Johnson säger att det bara är snack, men därför får mamma inte
plocka fler äpplen till sin äppelpaj,
men det spelar det samma för mamma och mej,
för som sagt, de där äpplena smakar ändå skit.
Vem fan är mr Johnson?
Var det denna lilla tjejen du såg, Boots?
Det är den lilla tjejen vi såg den där morgonen.
Ett ögonblick, lilla fröken.
Fin häst du rider. Kunde inte undgå att lägga märke till sadeln.
Du skulle inte vilja berätta om hur du fick den?
Ännu bättre vore om du bara berättade var din pappa är.
Maria, här har du min lillasyster.
Buenos dias.
Fortfarande inget spår av honom.
- Han dyker nog upp snart, tror jag. - Den där har inte rört sin mat.
Hon är väl för rädd för att äta.
Är det så, lillasyster? För rädd för att äta?
Nej.
Så klart inte.
Colton Briggs dotter är väl aldrig rädd för nåt.
Hängde ni upp skylten utanför som jag sa?
- Röd färg. Som du sa. - Bra. Var är Big Mike?
Han har en bra plats vid vägen in.
Bra. En av er ställer er vid andra ändan av stan.
- Den andre tvärs över gatan. - Okej.
Och, killar...
Håll er utom synhåll, okej?
Det är viktigt att han kommer in mitt i stan så han ser vår inbjudan
innan vi ger honom vår lilla överraskningsfest.
Får vi en chans att sätta en kula i Colton Briggs borde vi göra det.
Det är inte smart att leka med en sån kille.
Verkar som det är han som är rädd.
Visst gör det?
Du hörde vad lillasyster just sa?
- Är du rädd? - Jag tar andra änden av stan.
Bossen väntar sig Briggs när som helst. Du kanske borde vakna.
- Jag är vaken. - Bra. Fortsätt med det.
Vi ska låta honom komma in i stan innan vi skjuter honom.
Bossen vill att han ska se att vi har hans dotter eller nåt.
- Det verkar bra. - Gör dig själv och oss andra en tjänst.
Ser du den jäveln, sätt en kula i honom.
Gå tillbaka dit.
Om du inte är för rädd för att äta, varför har då inte rört din mat?
Den är nog giftig.
Så du är rädd. Rädd för gift.
Man måste inte vara rädd för att inte äta gift. Bara inte dum.
Ser du nu?
Inget gift. Jag skulle aldrig kunna använda gift ens om jag kunde.
Det är nog ett slags synd att förgifta en släkting.
- Sluta säg så där. - Sluta säg vadå?
Sluta kalla mig din syster. Vi är inte släkt.
Du och jag är verkligen släkt på nästan alla vis.
Vi är frukten av din pappas slit,
helt säkert.
Du ljuger.
Jag säger inte att din pappa gjorde min mamma på smällen.
Nej, nej, nej.
Det fanns en annan man som fick äran av min fysiska födelse.
Men han finns inte kvar längre...
på grund av den dag jag vill kalla... 'min andliga födelse'.
Du förstår, det var den dagen
din pappa... beslöt att jag inte längre behövde min.
Han tog honom från mig. Rätt framför mig.
Jag såg honom dö. Hur livet försvann ur hans blick.
Det var då jag stirrade in i ögonen på den man som dödat honom.
Och vet du vad din pappa gjorde?
Han stirrade bara tillbaka.
Sen... satte han sig på hästen och red iväg.
Men inte hela honom. Nej.
Du förstår, han lämnade kvar en liten bit av sig själv djupt inne i mig.
Som ett frö.
Håller på med lite försäkringsjobb.
Vi vill inte att grabbarna ska få tankar på att sticka med pengarna.
Förr brukade jag aldrig hitta nåt annat häromkring utom tequila.
Hitta whiskey i Santa Rosa. Det är utveckling.
Men, problemet med utveckling är att nånting måste bort.
In med det nya, ut med det gamla.
Så är det i världen.
Men den förändringen...
är sällan fredlig.
Nix, fröken.
Förändring av makt innefattar våld. Nödvändigt våld.
Det är därför vi är här idag.
Du förstår, jag har ett monster inom mig.
Djävulen själv.
En djävul som inte kan komma ut så länge det går en annan djävul lös.
Båda dessa djävlar kan inte existera samtidigt.
Jag fattar.
Du är galen.
Men ta det lugnt, min pappa kommer snart. Han kan fixa det.
Du,
jag är glad att vi fick den här stunden tillsammans.
Lärde känna varandra som syskon.
För efter ikväll, när din pappa kommit hit...
då kommer jag att bli din nya pappa.
Och vi får se vad som behöver fixas.
Eustice!
Han är här. Eustice!
Han är här! Hjälp!
Han är här.
Snälla, döda inte...
Helvete.
Han är här!
Han har dödat Big Mike och en mexikansk cowboy!
Djävulen gör en aldrig besviken.
Nu går vi och hälsar på pappa.
Gå.
Han stack neråt gränden mellan de där husen.
Stick runt och tvinga ut honom.
- Herre Jesus. - Eustice, hörde du vad jag sa? Stick!
Jag har dig, pendejo.
- Sett honom? - Han måste gått runt.
Jag fick honom! Han fick Boots, men jag träffade honom!
- Är han död? - Nej, jag bara skadade honom.
Men han har en kula i sig, säkert som fan.
Han gömmer sig uppe i det där huset vid gränden.
Är du säker?
Han verkar vara typen som sätter sig och väntar på att vi ska komma efter.
Vi får väl se.
Ni där, ser ni handelsboden?
Han som dödade er kompis är där inne.
Varför går ni inte in och tar honom?
Ni får dubbel lön om ni får ut honom levande.
Var försiktiga. Han är slug.
Han kan vara slug, men han är ingen jävla trollkarl.
Jag begär bara att du litar på mig. Kan du göra det?
Synd att bli av med dig så nära slutet.
Briggs! Jag utmanar dig.
Var det inte det ni killar gjorde förr? Utmanade varandra.
Gjorde upp på gatan.
Låt oss göra på det gamla viset!
Sätt pistolen i hölstret. Jag svär att jag dödar den lilla flickan.
Hejsan, snygging. Minns du mig?
- Nej. - Upp med händerna.
- Båda två. - Den är skadad.
Vi har honom. Vad ska vi göra?
Du minns verkligen inte mig.
Jag måste säga att det sårar mig.
Men jag antar att det inte är så konstigt.
Jag var ju bara en liten unge den gången.
Huvudsaken är att jag minns dig.
Ingen fara. Jag är okej.
Jag minns dig så väl, Colton Briggs.
Varje gång jag blundar ser jag ditt ansikte och blicken på mig.
Känner lukten av krutrök,
hör pappas läten medan han dog.
Och det är därför vi är här.
Du, jag... din lilla flicka.
Hon ville inte säga vad hon heter, men det spelar ingen roll.
Vi är ju en enda stor lycklig familj.
Och du, vi ska göra upp nu vi två.
Du får chansen att sätta en kula i min skalle som du gjorde med min pappa.
Och om du gör det,
då kommer Eustice skjuta skallen av lillflickan.
- Bara skjut honom. - Håll käft.
Du dödar mig,
och får se din lilla flicka dö.
Eller räddar din dotter och får se mig ta din plats.
Brooke...
Jag har allt jag behöver.
- Se till att ordna för mig. - Nej.
Och jag älskar dig.
Nej!
Jävlar! Jag gjorde det!
Dödade honom.
Jag är ledsen, pappa. Jag älskar dig så mycket.
- Jag gjorde det. - Jag är så ledsen.
Jag dödade Colton Briggs. Dödade honom.
Hör du det, farsan? Jag dödade honom.
Det...
Det är du.
Du är monstret.
Vi är inte släkt.
Brooke... din mamma.
Hon vet vad du ska göra.
Lever du?
Hittade en kropp till borta i gränden.
- Då har vi fyra. - Ungefär vad jag trodde.
Samla ihop kropparna så tar vi med dem.
- Tar de hem honom? - Ja, jag antar det.
Tack.
Sheriffen?
Vad tänker ni säga?
Jag tänkte ta in dig för det du och din far gjorde.
Berätta att ni höll oss fångna, torterade oss, lämnade oss att dö i öknen.
Men jag antar att domaren bara skulle säga att du lydde din pappas order,
full av ilska efter din mammas död...
även om du och jag vet att det inte är riktigt sant.
Och i så fall blir din pappa begravd som en brottsling.
Och du får gå hem och fundera på vad du ska göra med din pappas affär.
Hittade en kassalåda inne i saloonen.
Bra gjort, korpral. Då var det allt.
Sedan tänkte jag i stället berätta för dem att du och din pappa dök upp
och räddade min vicesheriffs liv genom att operera hans axel.
Sedan fortsatte ni jakten på din mors mördare,
och han dödades då han försökte gripa dem.
I så fall får du också gå hem.
Så jag tänker att om utfallet av båda versionerna blir detsamma,
föredrar jag den som inte handlar om att jag tas tillfånga av en 12-års flicka.
Och i den versionen kan vi ju glömma allt om den där kassalådan också.
I den versionen...
blir min pappa en hjälte?
I utbyte mot din diskretion, fröken. Ja.
- Jag tycker det låter bra. - Då blir det så.
Sheriffen?
- Hittade ni er häst? - Bunden i utkanten av stan.
Precis som han sa.
Ta dig hem nu, lilla Briggs. Sköt om din pappas affär.
Hör du det, pappa?
Du kommer att bli en hjälte.
Mamma skulle bli så stolt.
- Maria, heter du väl? - Si, Senorita.
Kan du hämta hit min brors sadelväska från saloonen?
Jag borde ge mig av hemåt.