Tată, Sherlock nu se joacă cu mine!
Nu-ți face griji, draga mea.
Cred c-am văzut niște ouă de rață.
Acolo, printre copaci.
Bună, Beatrice! Cred că am văzut o rățușcă pe aici.
Draga mea, a avut loc un accident cumplit.
A luat foc casa.
Așa că o să stai o vreme cu dna Tilcott.
Un accident cumplit.
A luat foc casa. Casa…
A luat foc casa…
Iar ai coșmaruri?
Nu-mi pot aminti… focul.
De ce nu-mi amintesc?
Pune haina pe tine, că te ia frigul!
Pune-ți gluga!
N-am nevoie să-mi pun gluga!
La mulți ani, draga mea!
Mamă… tată.
Același lucru în fiecare an. De unde vin?
De la un magazin specializat din Holborn.
Și-atunci de ce le aduce poștașul?
Cine le trimite?
TAXIDERMIST ȘI ENTOMOLOG
La fiecare aniversare primesc un fluture.
PRENDERGAST IMPORTURI
Cel care plătește e în acest birou.
Te cunosc.
Știu că te cunosc.
De ce m-ai îndepărtat?
Mama ta nu era bine
și credeam că nu te pot îngriji singur.
N-a fost niciun foc.
Nu-i așa?
Poți sta la mine azi.
Și apoi?
Nu ești fericită cu dna Tilcott?
Nu aparțin acelui loc.
Nu trebuia să fiu fiică de vicar.
Uite, mamă, i-am găsit inima!
Aș vreau să fiu cineva în lumea ta.
Pachetele vor traversa Europa.
Ne trebuie un loc unde nimeni nu va căuta.
Pachetele sunt cam cât acesta.
Sunt ocupat, dragă.
Nici Diavolul n-ar căuta acolo.
Azi l-am văzut pe Mycroft.
N-o să crezi pentru cine lucrează.
Pentru sir Bucephalus Hodge.
Cel mai bogat om din imperiu.
Mycroft spune că Hodge se ocupă de un proiect guvernamental.
Ceva foarte secret.
Știi ce simt?
O oportunitate.
Hodge pune ceva la cale.
De ce să nu încerc să obțin un post în biroul lui?
Găsește pe cineva să facă intrarea.
Mica mea spioană.
Minunată Bea!
Și, la Oxford?
Profesorul Malik e veriga slabă.
E lacom și vanitos.
Dacă e să-și vândă cineva sufletul, el ar fi acela.
Mi-am permis să stabilesc o întâlnire.
Bine jucat, Bea.
Profesore Malik, aștept să colaborăm.
Și eu, domnule!
L-am prins în laț, Bea.
TÂNĂRUL SHERLOCK
Beatrice, aici erai!
Pari îngrijorată.
Livrarea nu e în trenul de Paris,
iar casa e plină de musafiri nepoftiți.
Adaugă la asta că prințesa e liberă
și noi trebuie să o oprim.
Știu cât e de periculoasă, Bea. Crede-mă, o vom găsi.
Cum?
Sherlock.
Îți pui multă bază în el.
Înțeleg că ești neliniștită. Nu trebuie să dai ochii cu mama ta.
Nu, chiar vreau.
Fata mea curajoasă.
Atena mea.
Amintește-ți ce ți-am spus!
Mama ta are o imaginație bogată.
Bea, ai devenit cea mai frumoasă și mai remarcabilă tânără.
Asta e tot ce poți spune?
Ce vrei să spui?
Știu ce ai făcut.
Ce anume?
Te-au internat fiindcă erai un pericol pentru mine.
- De aceea tata a trebuit să mă ia cu el. - Înțeleg. Așa ți-a spus?
Bea, a internat-o pe mama la azil
pentru că voia să pună mâna pe averea ei.
A zis că vei spune asta.
E adevărul. O vorbă nu poți crede din ce spune acel om.
Acel om a fost bun cu mine.
Dragă!
Bea, trebuie să ne crezi.
- Te rog, ascultă! - De ce?
Pentru că n-avem de ce să mințim.
Și fiindcă sunt fratele tău.
Cina e la ora 20:00.
- Tu! - Mamă!
- Tu! Ai stârnit-o împotriva mea! - Ajunge, Cordelia, gata!
- Te faci de râs, ajunge! - Silas, nenorocitule!
Te rog, stai jos!
Liniștește-te!
Ei bine…
Dacă s-au terminat isteriile,
ne putem cu toții așeza.
Hai să ne așezăm
și să mâncăm ca niște oameni civilizați.
Nu e nemaipomenit să fim…
… din nou împreună?
Reuniți.
Mycroft, gustă caviarul.
- Nu, mulțumesc. - Insist!
E de la Marmara.
Gust dumnezeiesc.
Mă întrebam doar
dacă te preferam ca asistentă a lui Hodge.
Să-mi spui când te dumirești.
Cât timp vrei să ne ții aici?
Până când o să-mi spuneți unde o găsesc pe Shou'an.
Îți reamintesc, Sherlock, că aveai de gând s-o lași să mă omoare.
Dacă cineva din camera asta ar trebui să fie supărat,
cred că eu aș fi acela.
Și, totuși, iată cum vreau să fiu corect.
- Corect? - Voiai s-o vezi pe Beatrice.
Iat-o!
Promisiune făcută.
Promisiune îndeplinită!
Când o prind pe Shou'an…
- … sunteți liberi. - Și…
Beatrice va fi liberă și ea, dacă va dori?
Ea nu e prizonieră.
În spatele moscheii Ordu Caddesi.
Acolo stă Shou'an.
N-a fost prea greu, nu?
Bea.
Bea, ascultă-mă!
Nu ți-am făcut rău niciodată.
Du-te după Shou'an!
Niciodată.
Nu aș putea și nu aș vrea, draga mea.
Uită-te la ea, Bea! Spune adevărul.
Sherlock, de-abia aveai șase ani pe atunci,
cum ai putea să-ți amintești cu siguranță ceva?
Așa face el.
Minte fără oprire,
până te îndoiești și de ce știi că e adevărat.
În unele cazuri,
memoria ne spune ceea ce vrem să auzim.
- Silas! - Fiule!
Gura!
Câtă elocvență!
Ceartă în familie, nu, James?
Domnule Holmes, ai mei se certau strașnic,
iar asta nu e o ceartă.
E o tragedie greacă.
Bea!
Lasă-mă să discut cu tine în absența tatălui tău!
Când nu ești sub influența lui,
așa încât să poți pleca, dacă vrei.
Asta îți dorești?
Beatrice?
Nu.
Și cu asta s-a spus tot.
Evident că nu o va spune în fața ta!
Cred că vei constata că are o minte foarte fermă.
Iar faci așa!
- Răstălmăcești și deformezi… - Vreți să nu vă mai certați?
- Vrei să spui ceva? - Putem vorbi ceva doar între noi?
Orice ar fi de spus
se poate spune de față cu toată măreața familie.
Bine.
Am luat contact cu guvernul.
Vin după tine, Silas. O să-ți petreci ultimele zile după gratii.
Își vor arma înapoi.
- Sigur că o vor. - Sunt dispuși să plătească.
Dar ar putea să fie
o cale spre salvare.
Dle Holmes, vrem să-ți convingi tatăl
să vândă arma exclusiv guvernului britanic.
- „Să plătească”? - Generos.
Da.
Mycroft.
Cam cât de generos?
Cred că ai putea…
să-ți spui prețul.
Există o condiție.
Doar ei să o cumpere.
Iar tu să fii negociatorul, intermediarul meu?
Te aștepți să-mi trădez propria familie?
Dacă-ți vrei cariera înapoi,
asta este exact ce așteptăm de la tine.
- Da. - Iudă, trădător fără egal!
Mycroft, vicleanule!
Nu te credeam capabil!
Vezi? Asta ziceam! Inițiativă! Ambiție.
Mycroft.
Vor arma într-o săptămână, altfel pică.
- Bea? - O putem face.
Bun. Telegrafiez ministerului.
Bun, te voi escorta la telegraf
- … când deschide, dimineață. - Bine.
Mulțumesc, tată.
Ai auzit, Bea?
Unul dintre fiii mei…
încă îmi spune tată.
Poate mai am o cale de întoarcere.
Se pare că eu și Beatrice trebuie să vizităm mica noastră fabrică.
E o chestiune urgentă.
Voi o să stați aici până când e găsită Shou'an.
Beatrice, să ne pregătim de drum.
Cum ai putut?
Sper că ești fericit, frate dragă.
Nici pe departe.
Găsiți-o! Aduceți-o la mine!
Nu te așteptai, nu?
La trădarea lui Mycroft.
Seamănă cu tine mai mult decât credeam.
Poate.
Ai dovedit că ești destul de înzestrat, fiule.
Minți ca a ta schimbă lumea.
Tu mi-ar fi plăcut să-mi fii alături.
Ești limpede amăgit.
Ascultă, ce ai văzut în acel tunel din Paris
va schimba fața războaielor.
Nu se vor mai trimite trupe.
Va răpune inamicul fără să se tragă vreun foc.
Și-acum îmi vei spune că va salva vieți.
O demonstrație și gata. Nimeni nu va mai cuteza să ridice armele.
Iar lumea te va slăvi ca pe un rege aducător de pace.
De ce nu?
Te uiți la lume și nu te vezi decât pe tine?
Nu mai fi copil, băiete.
Lumea în care trăim este ridicată cărămidă cu cărămidă
pe suferința omenească.
Supraviețuiește cine e mai apt.
Dar știi care e cel mai radical, original gând dintre toate?
Nu suntem superiori naturii.
Unii dintre noi suntem umili salahori.
Alții conduc jocul.
Tu și eu
suntem născuți să conducem.
Îți place sau nu, tu, Sherlock, ești sânge din sângele meu.
Acum ți-a venit rândul. Profită!
Fii mâna mea dreaptă, succesorul, moștenitorul meu.
Nu de-asta o ai pe Beatrice?
Beatrice e remarcabilă în felul ei,
dar tu ești cu totul altceva.
Îi spui lui Beatrice adevărul.
O lași să plece cu mama și voi lua în considerare oferta ta.
Ai auzit-o, nu vrea.
Nu, evident că nu vrea, dar dacă cineva ar convinge-o…
Vorbește cu ea, Silas!
Dacă o convingi să plece, eu rămân.
O să vorbesc cu ea.
Iartă-mă.
Shou'an nu era la adresa aceea.
PRINCIPELE DE MACHIAVELLI
Da?
Te deranjez?
Deloc.
Am găsit în bibliotecă lectura asta amuzantă.
Machiavelli.
„Cum dragostea și teama cu greu pot exista împreună,
„dacă trebuie să alegem între ele…”
„De departe e mai sigur să fii temut și nu iubit.”
Îl admiri, nu-i așa?
Pe tatăl meu.
Se vede pe tine.
Talentele se recunosc.
Uită-te cum trăiește.
Serios.
E de admirat dimensiunea ambiției.
Și dacă săracul Bucephalus Hodge n-ar fi mort deja…
Ei bine, cred că ar fi murit de invidie.
N-ai probleme cu etica.
Nu ca Sherlock.
Etica doar te încetinește.
Dar știi asta deja.
La Oxford,
ai stat în fața fraților tăi
și nu le-ai dat nici cel mai mic indiciu,
nici măcar o umbră a adevărului.
E doar un calcul al interesului propriu.
Nu te deranjează?
Ce?
Să fii în umbra lui Sherlock.
Nu e el cel special?
Și tu, Moriarty, subordonatul lui?
Nu sunt subordonatul lui.
- Odată întorși de la fabrică… - Stai!
Îl vreau pe Sherlock plecat.
Sigur că asta-ți dorești. Vrei să conduci stupul.
Fiecare lucru la timpul lui.
Sper că familia a dormit bine.
Shou'an nu era acolo unde mi-ai spus că ar fi, Shirley.
Păcat.
Sunt dezamăgit.
- Ai verificat sub pat? - Nu.
Așa că va trebui să rămâi aici până „verificăm sub pat”.
Mycroft.
Asigură guvernul Majestății Sale că va avea arma până…
În weekend.
- În weekend. - Cu siguranță.
Îmi pare rău, Sherlock.
Mamă!
Să ne grăbim!
Însoțește-l până la telegraf și adu-l înapoi!
Mica mea slugă.
Ai vorbit cu Beatrice?
Nu până nu o am pe Shou'an.
Bine, ar trebui să plecăm!
- Nu e cazul să fim nepoliticoși. - Chiar așa, copila mea.
Ai văzut, dragule?
Bea este încă acolo, trebuie doar s-o luăm de lângă Silas.
Cred că își va reveni, dnă Holmes.
Cale lungă.
Mulțumesc.
Trebuie să trimit urgent o telegramă la Londra.
Tu erai!
Mulțumesc.
La naiba! Vrei să-l ascuți, te rog?
Mulțumesc.
Întoarce-te!
Deschide ușa!
Treci înăuntru!
Băiat bun!
Scuze pentru creion.
Intră!
Prințesă!
Știi că nu sunt prințesă.
Obiceiuri vechi, mă tem.
Am nevoie de ajutorul tău.
Privind rutina lor, nu reușesc să găsesc un punct slab.
I-am putea învinge.
Au arme și sunt mai mulți.
Zi-le asta spartanilor. Ne trebuie un plan.
Ia stai! Ăla e…
Mycroft.
Ce face acolo?
Pare că-ți face semne.
Dacă are impresia că îmi poate reveni în grații…
nu știe ce-l așteaptă.
Uite, mamă!
Nu ne-a trădat.
Da, scuzați-mă!
Am avut o misiune urgentă pentru tata.
Dacă nu deschideți porțile imediat,
va primi capetele voastre pe tavă până seara.
Și ne întoarcem la etaj.
Nu?
Ia te uită!
Cheile, te rog!
E mai bine dacă iau eu astea.
Scuze!
- Bine lucrat, frate dragă! - Mulțumesc, frate dragă!
- Totul a decurs destul de bine. - Chiar așa.
Jos!
Mamă!
Să fie primit!
- Mulțumesc că ai venit. - Am vrut să te revăd.
Asta și să-ți ucid tatăl.
Opriți focul!
- Mamă, vino! - Mamă, ești bine?
Puțin zguduită.
Doamne, mă simt plin de viață!
Regret că m-am îndoit de tine.
Nu-ți face probleme. Aș fi făcut-o și eu în condițiile astea.
Bine jucat.
Asemenea.
Unde e tatăl tău?
La fabrica lui.
Unde?
Nu știm.
Încă.
Am găsit semne unde s-ar putea afla fabrica?
Nici urmă.
Trebuie să fie un indiciu, ceva.
Să fie asta? Aduce a ceva hartă a unui țărm.
Nefolositoare. Nu are nici măcar nordul marcat.
Corect.
Podeaua.
- Ce-i cu ea? - Plăcile sunt uzate.
Trafic intens.
Sub perete?
De ce ar fi dale uzate pe podea lângă perete?
N-ar trebui.
Doar dacă…
Era o idee.
Mor după trecerile secrete.
Corect.
Pare un vechi magazin de textile.
De ce ar fi păstrat acest secret?
Doamne!
Este aceeași păpușă pe care Bea o avea în copilărie.
Îți amintești?
E opiu.
A pus pe picioare o rețea de textile…
- Iar el face contrabandă. - Și folosește rutele
pentru neurotoxină.
Uite aici!
Profesorul Thompson, Malik…
Roberts și Enright.
Studiul undelor sonore servește la a prezice
cum reacționează neurotoxina la schimbările meteo.
Acestea sunt ecuații pentru traiectorii.
Rachete.
Construiesc rachete. Ca să livreze agent neurotoxic.
Rachete ca să plouă cu moarte.
Profesorul Malik.
„Thanatit.”
Mineralul din solul poporului meu.
Și aceasta.
Aceasta e formula pentru transformarea în molimă.
James!
- Când ne-am cunoscut… - Da.
Inventam numere noi, dar numerele nu erau reale.
Erau fictive.
Numere fictive ca să rezolvăm ecuații imposibile.
Soluții opuse sau complementare.
Ecuațiile au diverse soluții.
- Pozitivul oglindește… - Negativul.
- Dacă avem pozitivul… - Găsim negativul.
Neutralizând astfel pericolul molimei.
Teoretic, îl putem înfrânge pe Silas.
Da, teoretic.
Avem vreo problemă?
Ecuația nu e finalizată.
Sherlock, vino să vezi ceva!
Privește, toate aceste linii duc spre centrul unui cerc.
- E raza de suflu? - Răspândirea neurotoxinei.
Toate emană dintr-un singur punct.
„Afshin.”
O fi fabrica lui?
Ne duci acolo?
Da. E la o zi de drum.
Bun, să mergem s-o găsim pe Beatrice.
Repede! Știu un drum, ne duce prin munți.
Trebuie să-mi spui ceva.
Ce anume?
Ea știa, nu-i așa?
Dna Tilcott.
Știa exact de unde venisem.
De ce întrebi acum?
Acum vreau să știu.
Am vrut ca cineva cunoscut să aibă grijă de tine cum trebuie.
Așa ai dat de mine?
De ce nu m-ai trimis atunci?
Din cauza mamei tale pui atâtea întrebări, nu?
Ți-a intrat sub piele.
Așa îi prinde pe oameni, știu din experiență. Minte, manipulează.
Te-am prevenit deja.
Nu e genul tău să te îndoiești de tine.
Nu mă îndoiesc de mine.
Mă îndoiesc de tine.
Ce Dumnezeu spui?
Chiar era un pericol pentru mine? Mama.
De-asta m-ai luat de lângă ea?
Îi spui lui Sherlock
că te-ai distrat cu amicul lui azi-noapte?
Sigur că nu. De ce?
Fiindcă acționăm după dorințe, Beatrice.
Acționăm din interes personal.
Tu, mai mult ca oricine, înțelegi asta.
Te-am auzit vorbind cu Sherlock.
Îi spun ce trebuie să audă ca să-l țin aproape.
Așa mi-ai făcut și mie?
Invidia nu te onorează, Bea.
Plus că noi trei împreună…
Ar fi chiar atât de rău?
Ne oprim peste noapte aici.
Să zicem că îți recuperăm sora,
vine acasă, familia e fericită.
Nu vă omorâți între voi.
- Ce faci apoi? - Nu m-am gândit până acolo.
Nu sunt sigur.
Tu?
Presupun că vin cu tine acasă.
Mă gândeam că guvernul britanic
ar plăti bine pentru arma tatălui tău.
Refuz să iau parte la orice i-ar aduce bani tatălui meu, James.
Nu lui, Sherlock, ci nouă.
- Nouă? - Da.
Dacă nu o distrugem?
Ci o vindem înapoi guvernului.
Gândește-te.
Ne-ar da libertate, Sherlock. Am putea face ce vrem.
Ne-ar ridica statui uriașe. Nimeni nu ne-ar putea opri.
Zău așa! Haide, glumeam doar.
- Esad, te ocupi de asta, te rog? - Da, domnule.
Să le ambalăm și să le expediem.
Sper că nu vindem exclusiv britanicilor.
Tu ce părere ai?
Imediat ce batem palma cu guvernul britanic,
vom vinde apoi francezilor.
Prusacilor, rușilor, chinezilor. Oricui va fi dispus.
De ce ne limităm la guverne?
Te ascult.
De ce nu vindem persoanelor private, firmelor?
Piața e infinită.
Ambiția ta a depășit-o întotdeauna pe a mea.
Minunata mea Bea!
Minunat de perfectă.
- Ce este? - Te duci la Oxford.
Există…
șansa să dai de Mycroft, poate și de Sherlock.
Îmi închipui că îți va fi greu.
Desigur, tu decizi dacă le spui ceva, dar…
Dacă le spui că ești sora lor, atunci…
tot ce am construit împreună,
toate vor fi puse în pericol.
Nu te-aș trăda niciodată, tată.
Niciodată.
Dle profesor Malik!
Domnule Holmes.
Afshin.
Și iată-l.
Aruncăm și noi un ochi?
Cum să nu, James! Dar cum intrăm acolo?
Să curgă propunerile!
Stați!
Harta din biroul lui Silas
avea conturul acestor dealuri.
Ziceai că e inutilă.
- Nu marca nici nordul. - Nu-i hartă.
Este un plan în secțiune.
Nu erau drumuri, erau tuneluri.
Iar acele tuneluri sunt sub noi.
E o intrare secundară.
- Remarcabil. - Mersi!
Uite-l pe Malik.
Mă duc după el.
- Nu, stai! - Mă duc cu ele. Ai grijă.
Te rog!
Când cineva e ucis în satul meu,
credem că sufletul său e prins în Lian Yu.
- Un hău. - Sunt doar un savant umil.
- Caut adevărul. - Până ce moartea-i e răzbunată…
- … și va fi liber iar. - Nu!
Și astfel i-am eliberat pe părinții mei.
Îngropăm acest loc.
Bună, Beatrice!
Normal că m-ai găsit.
Se vede că ești un Holmes.
Mereu m-am întrebat dacă îmi semeni.
De vreme ce sunt mai în vârstă,
cred că vei afla că tu semeni cu mine.
Bea!
Ascultă-mă.
Ascultă-mă, dragă!
Nici nu știu cu ce să încep.
Tot timpul cât am stat închisă în azil,
în toți acei ani, am rezistat numai datorită
amintirilor cu tine.
Mai ții minte coțofana?
Coțofana cu aripa frântă, pe care am găsit-o în pădure.
Ai vrut să o salvăm.
Așa că am pus-o într-o cutie în șopronul de grădinărit
și o vizitam în fiecare zi să o hrănim.
Până într-o zi, când ne-am dus și…
își luase zborul.
Supraviețuise.
Iată-te și pe tine!
Ai supraviețuit.
Îmi amintesc.
Da?
Îmi amintesc de coțofană…
Te cred.
Draga mea!
Îți mulțumesc!
Vii cu noi? Te rog, draga mea, vii cu noi?
Vin, dar mai întâi am ceva de făcut.
- Ia-o înainte. - Te urmăm.
Atât e de ajuns.
Este de ajuns cât să surpe muntele.
- James, ce faci? - Vin imediat și eu.
- Tată! - Da, Beatrice.
- Uite ce am găsit! - Beatrice…
Ai dat de niște rătăciți.
Sherlock.
Ai găsit acest loc…
e trucul tău suprem.
Ce faci?
L-am auzit, Sherlock. În grădină.
Fii mâna mea dreaptă, succesorul, moștenitorul meu.
Mi-a promis și mie la fel.
Beatrice, nu!
Ți-am oferit totul.
Nu doresc, Beatrice. Ai înțeles?
- Nu vreau să-i fiu moștenitor. - Beatrice.
Nu te-aș trăda.
Dă-i foc!
James! Acum! Mișcă!
Ești teafăr?
Unde-a dispărut?
Unde e?
- Unde e? - Trebuie să plecăm acum.
Pe aici!
Sherlock!
Chiar trebuie să vin după tine?
E în regulă. A venit din același motiv ca tine.
Simți nevoia să mai spui ceva?
Nu.
Sherlock, stai să le privești trăgând într-un om fără apărare?
Așa ai ajuns?
Sherlock!
Nu cu sânge-rece.
Ai promis ceva.
Răspunde și e judecat pentru crimele lui.
N-ai tu dreptul să decizi, Sherlock. Dă-te!
Nu mă mișc, Beatrice.
Dacă sunt în stare să-mi împușc tatăl,
crezi că nu trag și în tine?
Nu mă mișc.
Ce faci? Nu, oprește-te! Lasă-mă!
Oprește-te! Dă-mi drumul!
Lasă-mă!
Am știut mereu că mă iubești, fiule.
Nu, n-o face!
Tot ce a mai rămas.
În ce moment crezi că s-a rătăcit?
A luat-o pe drumul greșit.
După cum vedea el lucrurile, n-a fost așa.
Totul a fost cu intenție, totul a fost calculat.
Nu a avut mustrări de conștiință.
A trăit cu alte reguli.
- Îl aperi? - Nu-l apăr, Mycroft.
Încerc să-l înțeleg.
Încerc să-i înțeleg…
gândirea criminală.
Sherlock?
E ca un fagure.
Apis mellifera.
Modesta albină.
Te rog, oprește-te!
A ținut să-mi dea mie asta. De ce?
Nu suntem superiori naturii.
„Nu suntem superiori naturii.”
- Asta mi-a spus. - Sherlock?
Îmi lăsa o pistă.
Destul, Sherlock! Insist cu tărie.
Totul a fost calculat. Niciun cuvânt în plus.
Cel mai apt supraviețuiește. Cea mai originală idee.
- Nu suntem superiori… - Sherlock!
Destul! Vorbești fără noimă.
„Originală.”
Darwin.
ORIGINEA SPECIILOR DARWIN
Nu suntem superiori naturii.
Totul e calculat.
Pune-o la loc!
- De ce? - Te rog!
Închide cartea, Sherlock.
S-a terminat.
Mulțumesc, frate drag.
Niciodată nu m-am dat în vânt după vița regală.
Dar…
Trebuie să recunosc
că ești prințesa mea preferată.
Mulțumesc, Sherlock Holmes.
Sper să găsești o cale
să dai un rost minții tale strălucite.
DOUĂ RĂDĂCINI CORPLEY
Potrivire perfectă.
Salutare!
Bună!
Arăți ostenit.
Abia am dormit azi-noapte.
E vina mea, așa-i?
Nu mă plâng.
Vreau să-ți arăt ceva.
Sunt curioasă.
Am lucra bine împreună.
Tu și eu.
- Ai fost urmărită? - Nu, am avut grijă.
Sherlock e aici.
Nu te întoarce!
Prin spate.
- Ne vedem diseară. - Da.
- Bănuiam că ești aici. - Ai ghicit.
Am vrut să scap de ai mei.
- Te fac zob. Mai ales ai tăi. - Ai mei.
- Două whiskeyuri. - Sigur, domnule.
Regreți că ai pierdut bursa de la Oxford?
Regret că te-am cunoscut?
Acel portar cu coșul de hârtii?
Îngrijitor.
N-am ajuns la rangul poleit de portar.
- Dacă nu mă duceai la păcat… - Eu, la păcat?
… aș fi absolvit șef de promoție.
- Sigur. - Și aș fi ajuns sus în guvern.
De neoprit, aș zice.
Ajungeam ministru de Externe.
Nu pune frână ambiției, James.
Cel puțin prim-ministru, aș fi spus.
Da, puteam fi păpușarul care trage toate sforile, nu?
Mă rog, dacă insiști.
Nu.
Nu am regrete.
De fapt…
Cred că mai bine îți mulțumesc,
Sherlock Holmes,
pentru că m-ai ferit de o viață anostă.
Ei bine, atunci îți spun:
cu mare plăcere!
Ce e?
Știu că e la tine,
James.
Nu vorbi în dodii acum.
Restul ecuației lui Malik.
Știu că e la tine.
Ai dreptate.
Desigur că ai dreptate.
Da, știi că am luat-o. Dar știi de ce?
Am luat-o pentru noi.
Dacă arma aceea va fi repusă în joc,
atunci avem mijloacele să o învingem, împreună.
Tu și eu.
Ce e, nu mă crezi?
Sherlock, după tot ce-am îndurat împreună, deja sigur…
mă cunoști.
Ce-i asta?
Nimic.
Nimic?
Nu e nimic.
Liu Mei Yi!
I-ai prins?
I-am prins. I-am prins pe toți.
Ai reușit!
Ai ajuns acasă.
Ai ajuns vie acasă.
Subtitrarea: Mirela Matei
Redactor Robert Ciubotaru