"V spomin generalu Nikolaju Dmitrijeviču Kovaljovu"
Leto 1989
Sovjetsko-afganistanska vojna se vleče že skoraj desetletje.
Spopad med sovjetsko vojsko in mudžahidi je na mrtvi točki.
Umrlo je vsaj 15.000 sovjetskih mož in več kot 90.000 afganistanskih.
Zaradi vse odmevnejše perestrojke se je Sovjetska zveza odločila
umakniti vojsko iz Afganistana.
Toda vojno je veliko težje končati kot začeti.
Film temelji na resničnih dogodkih med umikom
108. motorizirane strelske divizije čez prelaz Salang.
Pozdravljeni, tovariši. Uradna izjava sovjetske vlade:
Državo zapuščamo po lastni volji in dogovoru z afganistansko oblastjo,
a se bomo trudili, da bo Afganistan našel miroljubno in trajno rešitev.
Upamo, da bodo ljudje tam izbrali pot miru in razumevanja.
Samo tako se bo prelivanje krvi v Afganistanu končalo.
Prihodnje razmere so v veliki meri odvisne od tega,
ali bodo druge podpisnice Ženevskega sporazuma sledile Sovjetski zvezi
in Afganistanu. Oborožena opozicija deluje iz Pakistana in Irana …
Tišina pomeni, da je na svet prišel kifeljc.
Tako pravite v Moskvi, ne? –Si sploh že videl kifeljca?
V Moskvi sem živel 6 let. Punco sem imel tam. Poročila naj bi se.
Potem je prišla njena mama in me nagnala. –Z metlo?
Si si našel novo nevesto?
Sem. V Nazaret Šarifu.
Njeno fotografijo imam. Zelo je lepa.
Pa je res lepa.
Zakaj se ne oženiš? –Predraga je.
Odkupil naj bi jo z 2000 dolarji. –Pokaži. –Ne.
Naj jo vidim! –Ne!
Kaj se dereš? Ne razumem te!
Hvalabogu ste prišli. Kakšen kaos! Ne razumem tega vpitja.
Pozdravljen. –Kaj se dogaja?
Karavana potuje od Khosta do Gerata in nato v Iran.
Preiskali smo jih. Zdaj vpijejo, da jim je izginil denar.
500.000 afganov.
Denar je njegov.
Pravi, da so mu vzeli denar in mu zlomili nos.
Zakaj nos? –Ker je preveč bentil. Kaj se more.
Si preiskal svoje? –Dvakrat. Nič nisem našel.
Tovariš, bi malo mesa?
Kaj je v tisti kanti?
Ni naša, najbrž je njihova.
Vodja karavane!
Z njim moramo govoriti. Hoče, da vrnemo denar.
Moramo ga vrniti. Skupaj gremo na policijo v Čarikar.
Popisali bodo lastnino in ugotovili, kdo je lopov.
Povej mu, da bo lopov strogo kaznovan.
Nočejo na policijo.
Poznam ga. Iz Helmanda je.
In? Ste vse uredili? Lahko počakate 10, 15 min?
Pomenim se s svojimi, potem bomo odšli skupaj.
Čez 15 minut bomo na kontrolni točki v Čarikaru.
Dajmo, gremo.
Hvala. –Dmitrijevič … –Živijo.
Heroin prevažajo. –Kaj drugega pa naj bi prevažali?
Počakaj, Dmitrijevič. Si vedel, da ne bo maral na policijo?
Predvideval sem. –Zajebavaš.
Uzbek, gremo!
Larkov, moraš vedno zakuhati kakšno sranje?
Mi moraš povzročati preglavice?
In zdaj?
Si pogruntal, kje je denar?
Mogoče ga sploh ni bilo. –Bil je. V kanti.
Zakaj nisi takoj rekel?
Naj še fantje kaj zaslužijo. Vojne je konec, domov gredo.
Naj vzamejo kaj s sabo.
500.000 afganov … Lep znesek.
Skoraj 200 dolarjev. Ti bi jih bil vesel, kaj, Uzbek?
Bi jih bil, ne?
DrSi predstavlja BRATSTVO
"Po resnični zgodbi"
Živijo.
Si našel mojo strojnico?
Ravno sem se spraševal, kje je.
Razumem.
Ti imaš orožje …
Jaz imam orožje … Poglej, proč ga bom dal.
Spuščam ga.
Poglej, izvlekel bom pištolo. In jo vrgel proč.
Tudi tega ne potrebujem.
Pridi, da se spoznava.
Jaz sem Aleksander. Saša. Kako je ime tebi?
Ne? Me ne razumeš?
Kako si?
Zelo lepo te je videti.
Akacija vozilu 55 …
55, me slišite?
55, oglasite se.
55, Akacija tu. Oglasite se!
Akacija tu. Pomoč prihaja.
Naši fantje. 108. divizija.
Poglej. –Je mrtev? –Ja.
Moka. Raznesli so karavano z moko. –Dvignili so jo v zrak.
Že tretjo ta teden. To je maslo inženirja Hoshema.
Kar od nikoder se pojavijo. Hoshem nadzira prelaz Salang.
Nehaj. Mrtev je.
Uničili nam bodo preskrbo s hrano.
Kaj je? –Zaseda, kup ranjenih. Pomagajte. Sem!
Hitreje!
Pazite! –Akacija je. Helikopterji prihajajo.
Imaš analgetik? –Ne. –Vzemi.
Akacija vozilu 55. Me slišite? –Gremo.
Me slišite?
Pokliči helikopter!
B6, me slišite?
Tudi ta je mrtev.
Dmitrijevič, pridi.
Dvigniti ga morava.
Tja ga položiva.
Drži ga! –Držim.
Sovražniki!
Sovražniki! Vse so pobili!
Sovražniki!
Pomiri se! Molči!
Saj so že odšli. Pomiri se …
Daj … Pomiri se.
Je že minilo. –Odšli so. Daj, pomiri se …
General, po naših podatkih se je pilot spustil tukaj.
Poslali smo helikopterje. Specialci ga iščejo.
Nadaljujte.
Sateliti so odkrili, kje se je spustil.
Ni sledu borbe. Ali je pilot v nezavesti ali pa …
Razumeš, da je moj sin? –Vse agente smo spravili na noge.
Moj sin je. Razumeš?
Vse dajemo od sebe, Vasiljev. Našli ga bomo.
Morate. Moj edinec je.
Tukaj najdeš vse dobre znamke kasetnikov.
Akai, Hitachi, JVC … Kaj še?
Grundig, Sharp … Ti imajo boljši zvok.
Še izenačevalnik imajo in podobne neumnosti.
Jamal, "as-salam alaikum", prijatelj! Kako si?
Živijo. Kar naprej. –Sedi. –Jamal …
Prinesi čaj. –Fanta bi rada kasetofon. Ga imaš?
Ja. Tamle. –Si ga lahko ogledam? Primi tole.
Živijo. –Zakaj si ga pripeljal? –Ker se zna cenkati.
Ja? Je zvit?
Znaš barantati? Ne? On zna.
Fanta, poglejta. Sharp. Za vse kaseti. Bo v redu?
Panasonic hočem. –Ga lahko vzamemo? –Ja, ja. –Dober model.
Poglej. Zvočnike lahko ločita.
Izenačevalnik ima in vse. Mikrofon! Puncam bosta pošiljala posnetke.
"Čakaj me. Tvoj vojak se vrača, in ne praznih rok.
Galja, načičkaj se. Bodi pripravljen."
Lepa stvarca. Koliko hočeš zanjo?
700. –700? Pošteno.
Dajta mi denar. –Kaj ti je? –Pravim, da mi dajta denar. Ubogaj.
Ne bom plačal 700. –Zaveži in daj denar.
Dobra naprava. –Ja. –Kakovosten kasetofon.
Na, vzemi.
Ni treba šteti. 500 je. –500? Ne!
Čakaj, Jamal. –Ne bo šlo. –Zakon je tak, denar si že vzel.
Vzel si ga. Tak je zakon.
Jamal, nisva brata? –Dobro, nagovoril si me.
Če sprejme denar, je roba naša.
Bravo. Po drobiž grem.
Fanta, kaj čakata? Pridita. –Ja, gospod. –Vzemita si.
Jamal, daj jima šteko cigaret Mali, vzemi! –Hvala.
Lahko vzamem revijo? –Ne sprašuj. Jamal je dober, ne?
Se zabavata?
Barantata, medtem ko se midva ubijava na hribih.
Daj mi cigareto. Daj!
Hvala.
Kaj je to? Porniči?
Poročnik, pomagajte, prosim. Specialca gnjavita naša fanta.
Ubila ju bosta.
Naj vidim. –Dobre cigarete.
Umirita se, fanta. –Kaj bi rad?
Ni slab kasetnik. –Vrni mu ga.
Kdo je ta budala?
Vrani mu kasetofon. –Ali kaj?
Rekel sem, da mu ga vrni. –Si butelj? –Andrej, lahko? –Izvoli.
Dajmo!
Nokavtiraj ga!
Ubij ga!
Zadavi kretena! Daj!
Daj, nalomi ga.
Sesuj ga!
Kaj se gresta?
Kaj pa vam je?
Samo ruvala sva se.
Kako dolgo si v Afganistanu? –To je moj prvi dan.
Dobro se tepeš. Si bil športnik? –Ja. Grško-rimska rokoborba.
Potem te bom klical Grk.
Bi bil v moji izvidnici?
Ja.
Obrnite se.
Si slišal?
Malo manjka do demobilizacije. Ne bo spopadov.
Kišlaku vlada Hoshem.
A mislijo, da je tam generalov sin. Lahka naloga.
Boli me kurac za njegovega sina.
Tukaj je lepo.
Všeč ti je?
Potem pa ostani tukaj.
Ste slišali zadnji Saharovov govor?
Čigav? –Govor akademika Saharova.
Kdo je to?
Dobre babe. –Ne veste, da se doma vse spreminja?
Zdaj govorijo resnico, tudi o vojni v Afganistanu.
Kako je bilo na dopustu?
Beda. Komaj sem čakal, da se vrnem.
Nosijo ženske doma res mrežaste nogavice?
S takimi luknjami. –Ne serji.
Koliko si jih podrl? –Pravim ti, da sem zapravljal čas. –Desno!
Kaj je, ne maraš več žensk? –Jebaj se!
O vas bi naredil reportažo.
Zakaj o meni? –Da pokažem življenje vojaka, ne generala.
Kje imaš čelado?
Daj jo na glavo in je ne snemi več.
Daj, iskreno povej. Si podrl kakšno?
Nisem. –Zakaj?
Čakaš in čakaš dopust …
Potem prideš domov in nimaš kaj početi. –Zakaj?
Zato.
Kot da televizija kar naenkrat ne bi imela barv.
Se ti ni dvignil? –Jebaj se!
Stari, kmalu gremo domov, nimam ga sovražnikovega noža.
Larkov, se ti je skisalo, ne?
Gremo!
Hitro!
Mali, za mano!
Gremo!
Hitro, tecite!
Pripravljen?
Je živ?
Naprej!
Ročna bomba!
Gremo!
Tukaj ostani.
Poročnik!
Ahmedov, krij me!
Vstani!
Poglej me! Glej me!
Me vidiš? Me vidiš? Karlamov me bo ubil.
Gremo. Pridi.
Tam!
Se bojiš? –Snemaš mene ali osla?
Si živ? Halo? –Sem.
Te osel ne zanima več?
Fantje, ste živi?
Vidiš, novinarček …
Reportaža bo vredna en drek.
Stisnili so nas v luknjo. Nismo heroji.
Teči bo treba …
Larkov, kam greš? Stoj!
Krijte ga!
Si pa debil? Bi šel rad domov v krsti?
Nož sem mu moral vzeti. –Z njim ti bom odrezal jajca!
Novinarček, ta del z nožem boš izbrisal.
Prekleto! Ta strojnica nas bo vse pobila.
Tudi to o strojnici izbriši.
Jebemti …
Mali, krij me.
Dobro je. Mali, boš jedel?
Ne morem, krijem vas. –Ubogaj me.
To je ukaz. Jej. –Ne morem! –Ne bodi predrzen!
Jej.
Okusno je.
Za mano.
Narednik!
Dovolj je žretja.
Dovolj, sem rekel!
Kaj boste z blazinami? –V džipu me boli rit.
Greva.
Mali, pridi sem!
Dokončaj tega bradatega.
Daj, ustreli prasca. –Ne morem. –Kaj? Streljaj!
Streljaj, vojak!
Vojak, to je ukaz. Dajmo!
Daj. –Nočem. –Daj!
Daj, mali!
Pomiri se! –Pustite me! –Zberi se!
Zapomni si: to je življenje. Če ga ne boš ti, bo on tebe. Jasno?.
Poročnik, Mali je prestal iniciacijo. Bravo, Mali.
Pustite me!
Kaj je? Saj ni nič.
Čigav je? –Moj.
Tvoj prvi? –Ja.
Si se izgubil?
Malo, ja. –Tu imaš trofejo! Vzemi.
Nočem je. –To je tradicija. Trofeja od prve osebe, ki si jo ubil.
Kaj je poslušal?
"Džimi-džimi, ača-ača."
Greva, poročnik.
Nimam dovolj kadrov za reportažo.
Lahko potrkaš in počasi odpreš?
Stoj! Vsi se ti bodo smejali. –Samo počasi jih odpri.
Živ?
Vražja zaseda! Dva smo izgubili, malega Vasiljeva pa ni.
Vzemimo kokoš. –Kaj?
Za juho. –Pusti jo!
Bombo so nastavili. Vedeli so, da prihajamo. Pusti že kokoši!
Tovariši!
Kdorkoli!
Kaj je?
Vasiljev je imel to kapo.
V hribe so ga odpeljali.
Ne pristaja mi. –Daj, jakna je zakon!
V čem je težava?
Težava?
Hoshem nadzira Salang, mi pa ne vemo nič novega.
In tisti tvoj Tarek ne pomaga.
Ne bo pomagal. Veš, zakaj?
Hoshem je Tadžik, Tarek pa Paštun.
Paštuni ne bi nikoli sodelovali s Tadžiki.
Poglej, Madjed.
Kaj boš, ko se vrnemo domov? –Ne vem.
Šel bom in se pomešal med ljudi tam.
Greva.
Jakna je dobra. Vzemi jo in greva. Pridi.
Ne bom je vzel. –Kaj? –Ne bom. –Zakaj?
Nočem je. –Dobra je! Zakaj? –Ne. Kdo jo jebe.
Jo bom jaz kupil.
Naše bo peljal čez Salang za 5 milijonov afganov.
Vesel fant je. Vojna je zanj samo posel.
Mnogim se ne zdi dovolj reven za džihad.
Škoda.
Svoje šefe ima, mi pa svoje,
a bo zanj hudo, če izvedo, da je vodil naše fante.
Nečesa se je treba domisliti. –Bomo, naj ga ne skrbi.
Pet milijonov hoče in mojo jakno.
Velja. Dogovorjeno?
Dogovorjeno.
Kaj se more.
Ga lahko pokrijem?
Zakaj mi je vzel jakno?
Imajo tu veliko takih lutk?
Lutk? Ja.
Ampak jakna je bila posebna.
Oprostite,
na tistem tovornjaku niso živi ljudje.
Kako niso živi? So mrtvi?
Slišali so ukaz "mirno",
pa ubogajo. Dobro so izurjeni.
Zakaj snemaš njih, namesto mene?
Snemaj gore. Poglej, kako so lepe.
Všeč mu je naša zamisel. Hvalil se bo, da je ubil nevernike.
Žal mu je, da odhajamo.
Vprašaj ga, ali ve kaj o sinu Vasiljeva.
Letalo je zadelo Sardarja, Hoshemovega telesnega stražarja.
Kustos jim je dostavil dva "stingerja".
Kustos je iz Amerike.
Kaj se greste, fantje?
Vasja? Vasja! –Hej.
Počasi, to je Vasja. Vasja! –Brez no je ostal.
Pomiri se, Vasja.
Zgrabi ga za glavo.
Ga ne moreta rešiti? –Bova! Daj, Vasja!
Vasja! Če dva tedna gre domov! In 13 rubljev mi dolguje!
Deset tisoč dolarjev ponujajo za naše glave. –Deset tisoč.
Deset čukov … Lep denar.
Te prodamo?
To ni njegova roka! Ta je njegova!
Kje ima noge? –Iščem jih. –Larkov, Meljnik, dovolj cirkusa.
Zažgimo lutke. –Vasja je živ! V garnizonu je lahko tudi brez nog.
Poveljnik. –Ga pa ti nosi.
Dobro.
Dogovorili smo se z agentom.
V prihodnjih dveh tednih
bo peljal divizijo čez prelaz Salang.
Tadžiku ne smete verjeti. Preslepil vas bo.
Vse vas bo pobil. –Kaj pa predlagate?
Vse skupaj uničimo z raketnimi bombami
in izvlecimo divizijo. –Tam je vsaj deset kišlakov, na stotine civilov.
Tarek, dovolj je bilo pobijanja. Dogovoriti se moramo.
V Kabul grem. Greš z mano?
Hoshem mi je ugrabil sina. Na sina naj vržem bombo?
Pritožil se bom Moskvi.
Kar piši partiji. –Bom! In Gorbačovu!
Vojak Kolbasin, general.
Kaj imate? –Projektile. Ne bomo jih nesli domov,
a jih ne moremo pustiti lokalcem.
Vse je pripravljeno. Jih aktiviramo?
Sinko, bom jaz.
Dve konzervi mesa imam. Boš? –Ne. –Zakaj si me potem klical?
AGS hočem. –Minometalec? –Ja, dober človek ga rabi.
Milijon. –Ne.
Za milijon ti ga prodam. –Ne.
Potem pa srečno.
Počakaj!
Milijon. Dal ti ga bom.
Jutri pridi, pa ga dobiš.
Selam alejkum, prijatelji!
Odvij ga.
To je avtomatski minometalec AGS–17. "Plamen". Prevajaj.
V magazinu so ročne bombe. Prevajaj.
Izstreliš jih lahko do Pakistana.
To ni stroj, vražje orožje je!
Ko ustreli, vas kar takole sune.
Ga bo vzel ali ne?
No? –Ampak kje je orožje? –Pred nosom ga imate.
Samo iz skladišča ga prinesem.
Čisto novega! Kaj bi še radi?
Vzel ga bo. –Milijon afganov. –Vzel ga bo.
Koliko je to? –Milijon afganov.
Jutri vam ga prinesem. To je darilo za vas. –Čakali bomo.
Pazite nase. Mali, greva.
Jim boste res dali minometalec?
Debil! Besedo sem dal.
Prasec.
Tukaj ga ni.
Kaj čakaš? Greva.
Tudi tukaj ga ni.
Kaj bom zdaj? Kam naj skrijem denar?
Ne reži se.
Ga bova zapila?
Poslušaj me, mali.
Če komu poveš za denar, ti bom odtrgal glavo.
Jasno? Ne slišim te! –Jasno.
Debil.
To sem hotel. Tu bo skrit en teden,
Abdasalamov pa bo domov nesel, kaj?
Trinitron TV? –Kako? –Sony Black Trinitron. –Bravo.
Brat, kje je Abdasalamov? –Ni ga tu. Odidi!
Kako ni? Nujno ga potrebujem. Prosim, pokliči ga.
Pravim ti, da ga ni. Odidi. –Kako, da ga ni?
Tako orožje rabim. Prosim! –Izgini ali pa streljam.
Jamal, zakaj me iščeš ob tej uri? –Pridi, prijatelj.
Si a dobil? –Sem. –Res? Sony? –Ja.
Black Trinitron? Je zaslon dovolj velik? –Ja, ja.
Koliko stane? –Pogajala se bova. –Pokaži mi ga že.
Če se premakneš, te ubijem.
Noter!
Počasi! Kaj vam je?
Kaj je to? Kdo ste?
No, prav, grem!
Spustite orožje.
Kaj je, fantje?
Počasi …
Počasi. Spustite orožje!
Kam pa lahko pobegnem?
Hej! Kdo si ti?
Človek. –Rus?
Ja, Rus. –Vojak? Iz katere enote?
To te se ne tiče. –Boš že videl, kako bo,
ko nama izkopljejo oči in odrežejo ušesa. Sadisti so.
V enem kosu te rabijo.
Živ in zdrav si največ vreden in denar imajo najraje.
Ne skrbi. Prodali te bodo našim.
In ti?
Jaz bom pobegnil. –Kam, tepec?
Vsi bomo pomrli tukaj. Konec je.
Rojak, kaj izdeluješ?
Ladjico. –Zakaj?
Sprašujem se, kje se je tisti Sardar naučil angleško.
V Londonu, ko se je učil za pilota. –Pilota česa?
Stingerja. –Sranje!
Kreteni!
Živijo, Bacha! Počakaj.
Stoj. –Kreteni mali!
Izvoli. Darilo zate.
Ladjica. Vzemi jo.
"Ob obali modrega morja stoji hrast, okrog njega pa dan in noč
hodi maček, z zlato verigo pripet.
Na levo … –Ko hodi v levo smer … –Poje junaško pesem.
Ko hodi v desno, pripoveduje zgodbe
o škratih in rusalkah.
Si slišal? Puškina berejo celo v Afganistanu! –Bravo!
Pihni.
Lepo. Pridi, darilo imamo zate.
Pridi.
To je zate.
Vklopimo ga.
Deluje. –S tim se upravlja.
Daj, poskusi.
Ti je všeč? –Je priznal? –Ne. Pravi, da je to naredil za Alaha.
Mulam je dolgoval denar. –Za Alaha? –Ja.
Dmitrijevič, naj se jaz pomenim z njim.
Izvoli.
Madjed! Dovolj.
Vidiš, kako lep vlakec?
Takole … Menda ga je izročil Sardarju.
Sardar je telesni stražar inženirja Hoshema. V hribih je.
Sardar je Hoshemov človek …
On nas lahko pelje do njega. To je enkratna priložnost.
In? Vidiš, ruski bratje bodo zgradili tako železnico.
In ti boš strojevodja.
Ljeskov bo vrtel film v Gorbandu.
Naj se dogovori za srečanje. Zaupajo mu. –Dobra zamisel.
Potem bomo jutri vsi gledali film.
Dobro. Prišel je.
Živijo, Madjed. –Kako si? –Dobro. Bomo prižgali eno?
Nocoj bo našo ponudbo sporočil Hoshemu.
Pilot je drag. –Oba hočemo.
Veselilo me je, gospodje. Nasvidenje.
Hitro je odšel. –Mislim, da nam ne zaupa.
Ali pa bi rad v miru gledal film.
Odličen film! Spomnim se, ko sem ga videl prvič.
V artkinu v Moskvi.
Na Arbatu. –Ja.
Poletje je bilo, punce so nosile kratka krila.
Tukaj pa so vse zavite, da nimaš kaj videti.
Madjed, ko bo vojne konec, greva v kino
in na punce. –Obljubiš?
Prisežem. Tudi Grka bova vzela. Grk, slišiš?
Kaj? –Boš šel z nama v kino in na punce?
Naj gre še Dmitrijevič! –Ne, on ne hodi v lokale.
Raje ima nobel restavracije.
Kam gre? Ga je prijelo srat?
Pomiri se, Madjed.
Ste študirali v Moskvi? Mi boste povedali kaj o tem? –Seveda.
Držite se! Pazite …
Sovražniki!
Novinarček, si živ? –Noga!
Pomagal ti bom.
Miren bodi!
Grk, nimam municije. Daj mi magazin! –Ven moramo.
Neva, tu Irtiš! –Neva tu. Poslušam!
V zasedbo smo padli. Kombi je uničen.
Prejeto! –Okrepitev potrebujemo.
Ste slišali?
Irtiš, prejeto. 5 minut!
5 minut, Irtiš! –Fantje, kje ste? –Takoj vas bomo rešili.
Zakaj ne streljajo? –Ker nas hočejo žive.
Zaradi nagrade? –Nekdo nas je izdal.
Za sestanek smo vedeli ti, jaz in Ljeskov. –Uzbek je vedel!
Oženil se bo. –Od kod mu denar?
Od njih. Pa imaš odgovor.
Daj mi pištolo.
Takoj!
Kaj je to? Hudiča! Kaj je ta pošast?
Grozno!
Prijatelj, si me iskal?
Prasec.
Sardar!
Sardar! Oprosti!
Sardar!
Gnoj! Kaj si naredil?
Kaj je to?
Gnoj.
Ven! Hitro!
Poglejta nevernika. Poglejta.
Oprosti mi, Sardar! –Umazan izdajalec.
Bog odpušča!
Tvoja majica? –Ja. –Odletela je.
Vzemi.
Bravo, dobro si jo.
Veš, vojna se izteka,
na koncu sem z živci.
Bojim se.
Da bom umrl tukaj.
Ne bom odprl.
Tudi ti ne odpiraj. Sedi.
Zakaj zijaš vame?
Zakaj igraš Jamesa Bonda?
Prišel si naravnost iz Londona.
Praviš, da se ničesar ne bojiš?
Pa se bojiš bolj kot jaz.
Zakaj si prišel sem? –Ker me je bilo tako strah.
V Londonu.
Da nam bo razpadla država.
Da nisem za nobeno rabo.
Da sem bednik.
Najina dežela naju potrebuje.
Sem sem prišel, ker naj bi bile tu stvari preproste …
To je prijatelj, to sovražnik …
To je vse.
Sva pa dobra! Dve mevži.
Eden je v Afganistanu zaradi strahu, drugi se boji konca vojne.
Skupaj se lahko treseva.
Hoshemovo pismo prinaša.
In grozdje iz Parvana. Ker ga imava rada.
Hej, odpelji osla!
In kaj piše? –Dmitrijevič, strinja se.
Opravičuje se za nesporazum Vrnil bo ujetnika.
Slava Alahu!
Ste prepričani? –Ja. –Grk, poglej, čisto svež denar.
Vrnili bodo vašega sina in spustili divizijo čez prelaz.
Prekličite misijo.
Preveč tvegate. Past je! Verjamete Hoshemu?
Poglejte.
To so mi pustili pred vrati. To počne vaš prijatelj!
Tako ceni dogovore.
To je Zmaraj. Pomagal nam je.
Dogovoriti se moramo. –Že pol leta se zaman trudite.
Predsednik Najibullah je rekel,
da bo vojno z islamisti vodil do konca. Hoshem je najhujši.
Vi boste odšli, vojna pa se bo nadaljevala.
Raje odpovejmo dogovor, nevarno je.
Naj poskusimo.
Če uspe …
Dogovori se s Hoshemo.
In pripelji mi sina. Živega.
Kaj ti bo vrv?
Delam lahko! Nehajte.
Umij ju, zvečer ju bomo vrnili.
Fantje, nikar!
Konec je, ubili naju bodo.
Stari, konec je. Obesili naju bodo.
Kaj ti je? Si nor?
Skrij nož, prosim.
Bedak!
Mi boš pomagal? –Ne.
Vzemi nož. –Skrij ga! Vrzi ga.
Rusa, umijta se!
Hoče, da se umijeva.
Nikar.
Bedak, ustavi se!
Domov bosta šla!
Bacha, kaj počneš?
Počasi. Prijatelja sva, ne?
Prijatelja.
Jaz sem. Ne streljaj.
Nesreča. Pilot ni vedel, da ga bomo vrnili.
Pobegniti je poskušal, pa ga je počil 11-letni deček.
Ni šlo za ukaz. Dečka ne najdejo,
a nam ga bodo predali.
Ni ga treba iskati.
Vzeli bodo samo pol odkupnine. Predlog imajo.
Če ne bomo več napadali, nas bodo peljali čez Salang.
Velja.
Umrl bom, če ne dobim cigarete.
Kakšen pekel. Ženske tukaj so grde kot psi.
Mu dam še? –Ne.
Vzemi.
Dva talca hoče. Izpustil ju bo, ko bomo odšli.
Vedel sem, da ne bo nič.
Jamstvo hoče, da ne bomo bombardirali.
Ne bo šlo, odpovej operacijo. –Počakaj, tega ne moremo!
Jaz bom eden od talcev. –Ne ti. –Zakaj ne?
Ne dovolim ti.
Nevarno je. Odpovejmo operacijo. –Nehaj.
Vso divizijo imamo, na tisoče ljudi.
Jaz bom talec. –Ne moreš biti.
Polkovnik obveščevalne si.
Veš, kaj bodo naredili, ko izvohajo, kako pomemben si.
Jaz sem običajni vojak, ne štejem. –Dva hočejo.
Jaz grem z njim.
Smem?
Pojdi. –Si zmešan? –Naj gre, če hoče iti.
Vzemi puško in suknjič.
To je norost.
Ima kdo kapo? –Daj mi jo, v glavo me zebe. –Norost.
Grk, vzemi cigarete! –Imam, hvala. –Še vzemi. –Nočem.
Ne bi jima smel dovoliti iti.
Kje smo? –V pravljicah, "Tisoč in ena noč".
To je vojni tabor inženirja Hoshema.
Kaj zijata? Ja, Rus sem. Gremo.
V barake!
Posvaril sem te. Hoshemu ne moreš verjeti.
Zahrbten je.
Zakaj so ga ubili?
Takega naj vrnem mami?
Napadimo jih, dokler je še čas. To je edini način.
Opravičuje se, ker je pozen. Na zajtrk vabi.
Poglej, Fadejev, "Mlada garda".
Kaj pravi? –Da se je iz te knjige naučil marsičesa.
Pojdimo jest.
Menda je diplomiral iz hidrologije, v Minsku.
Potem je izbruhnila vojna.
Lahko je sprožiti džihad, težko ga je končati.
Neki odred je celo imenoval "Mlada garda".
Me ne preseneča. Kadit grem.
Lahko prosim eno?
Tu se ne kadi. Hoshem ne dovoli.
Kako ti je ime?
Vitja.
Prvih šest mesecev sem bil ujetnik.
Pobegniti sem hotel.
A nimaš kam pobegniti. –So te tepli?
Ne.
Inženir Hoshem se je pogovarjal z mano.
Marsikaj mi je pojasnil. Postal sem musliman, poročil sem se,
zdaj tu živim. –Kaj boš, ko odidemo?
Vi boste odšli …
Inženir Hoshem bo ostal. –In ti z njim?
Dokler me bo potreboval.
Če želiš, lahko tvojim doma nesem pismo.
Ne, hvala. –Res ne?
Kaj naj pišem? Ne bodo razumeli.
Grk, prihajajo. Naše enote.
Vzemi. –Ne … –Ne rabim jih! Vzemi!
Čez Salang gredo.
108. divizija se je podala iz province Parvan
čez prelaz Salang,
ki velja za vrata v osrednjo Azijo.
Nam je uspelo? –Tako kaže.
Naši ljudje odhajajo.
Gremo? –Ne. Štiri ure je treba počakati. –Zakaj?
Zaradi jamstva.
Kaj je, Vitja? –Gremo.
Nazaj v temnico? –Saj vaju bodo izpustili.
Grk!
Bombardirajo. –Kdo? –Naši.
Kaj bo z nama?
Na naju so pozabili.
Si oglušel?
Si gluh? –Kaj? –Jaz tudi!
Stisni nos in napihni lica.
Revolucijo smo začeli, ker smo verjeli v svetlo prihodnost.
Je bolje? –Ja.
Sanjali smo o boljšem Afganistanu. –Ne razumem.
Dogovorili smo se z njimi. Izpustili so naju.
Zamaši ušesa! –Saj sem.
Prijatelji so obljubili pomoč.
Halo? Je tu kdo živ?
Ne glej ga. Samo hodi.
Hodi, samo predse glej.
Greva.
Grk, predse glej.
Hodi, greva!
Inženir Hoshem mi je povedal, kaj o nas govorijo mule.
Da smo prišli po njihove žene in otroke. To je verjel tudi sam.
Vprašal me je, zakaj smo prišli v Afganistan. Povedal sem mu,
da smo prišli izgradit socializem.
In kaj si misliš zdaj?
Nič več ne vem.
Deček, star 10 ali 11 let, leži tam mrtev …
Kako je držal pištolo s tistimi majhnimi rokami?
Veš, čigava je pištola?
Pilotova. Sin generala jo je imel.
Krogla je šla skozenj.
Na hrbtu je imel veliko luknjo.
Kot bi se razbil kozarec marmelade.
In jaz sem ga ubil.
Vojak, pojasni mi,
sem v tej vojni, da bi streljal otroke?
Prišel si branit domovino. Ne cvili.
Vse bo v redu. –Ne bo, nikoli. Mi natočiš še malo?
Ni več, pojdi raje spat.
Vse bo v redu.
Aha.
Fantje, imate pijačo?
Vse smo spili, poročnik. –Res?
Zakaj ste vse spili?
Ne vem, kaj naj rečem. –Bravo.
Veste, kaj?
Veste …
Dobro je, da odhajamo, ne?
"SSSR - UTRDBA MIRU"
Dajmo, pišita.
Kam je šel? Tovariš poročnik!
Kam greste? Tam so mine.
Mine! –Me ne briga. Naj gre vse k vragu!
Bog ljubi nasilje. –Stojte, tam so mine.
Tovariš poročnik! Stojte! –Vse gre po načrtu.
Vse gre po načrtu.
Proč pojdite, tam so mine! –Bedak!
Kaj mi boste?
Daj, če si upaš! Prasec!
Vem, da ti je težko.
Ampak z minami ni heca.
Jebaj se.
Nič ne razumeš.
"Mesto Kuška, Uzbekistan, SSSR"
Tovariši vojaki!
Praporščaki, oficirji …
Hvala vam za vaš trud.
Poveljniki, pripravite se na vkrcanje.
Naj igrajo tišje. V ušesih mi zvoni.
Igrajo lahko glasno ali sploh ne Naj rečem, naj odnehajo?
Naj igrajo.
Nikolaj Dmitrijevič, pridi!
Pridruži se mi, boršč imam.
Natoči nama.
Prosim, sedi.
Zakaj ste bombardirali?
O čem govoriš? –Ste hoteli maščevati sina?
Ubil ga je deček, star 11 let. Njemu ste se hoteli maščevati?
To je vojna, tudi dečki umirajo.
Misliš, da sem o tem odločal jaz?
Ukaz je prišel naravnost iz Moskve!
Niso ukazali, da bombardirajte Hoshema!
Maščevali ste se. Civili so umirali. Ne razumete, kako podlo je to?
Rekli so naj napadem, pa sem.
In še enkrat bi.
Vojno začneš, če veš, da boš zmagal.
Smo zmagali? –Smo! –Aha … –Zdaj pa odhajamo.
Ker imamo preveč takih svetovalcev, kakršen si ti.
Ne boš pil z mano?
Ne bom.
"Vojak se je vračal domov in je srečal dečke.
'Kje so vaše mame?' jih je vprašal.
Mama je anarhija, oče kozarec vina!
Mama je anarhija, oče kozarec vina!"
Še! –"Vsi so imeli lepe jakne, postavni so bili.
Vojak je pot nadaljeval … "
Kaj vam je? Sredi trga pijete? –Proslavljamo medalje!
Pomirite se.
Grk, ti si svoje medalje zapil, kaj?
Kaj boš zdaj? –V rezerve bom šel.
Ja, vojska ni za vse …
Fantje, 16.45. Odpraviti se moramo.
Hej, imaš uro?
Tudi zate sem jo vzel.
Darilo poveljstva.
Hvala, poveljnik.
Premakni se. –Daj meni. –Zapri.
"Fantje si vojaka so za tarčo vzeli,
ga ob pamet spravili …
Mama je anarhija, oče kozarec vina!
Mama je anarhija, oče kozarec vina!"
Naša eskadrilja je zadnja zapustila Afganistan.
Sežgali smo tajne dokumente, ki nenadoma niso bili več pomembni.
Madjed je šel v hribe. Mudžahedini so ga že iskali.
Volodja mu je vsilil Hoshemovega osla.
Slutil sem, da se ne bomo nikdar več srečali.
Vsi smo umrli v afganistanski vojni.
Celo tisti, ki smo preživeli.
Spremenjeni smo se vrnili v spremenjeno domovino.
Sovjetska zveza je umirala kot mi.
Naučiti smo se morali, kako zaživeti znova.
Prevod MEDIATRANSLATIONS
Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija