‫אני יודע שזה רגיש,‬
‫אבל אנחנו צריכים את גרסתך על מה שקרה באותו יום.‬
‫כן.‬
‫רייצ'ל, אני באה!‬
‫לא יכולנו לראות אותן.‬
‫יכולנו לשמוע אותן.‬
‫למען האמת, אני עדיין שומעת אותן.‬
‫- רייצ'ל! - נורה!‬
‫נורה!‬
‫אולי זה נמשך שנייה.‬
‫אולי שעה? אני לא יודעת.‬
‫אבל אז היא פשוט...‬
‫נורה!‬
‫תחזיקי מעמד, נורה!‬
‫נעלמה.‬
‫היא נעלמה.‬
‫דוט ראתה אותה קודם.‬
‫רייצ'ל!‬
‫- את מדממת. מאין את מדממת? - איבדתי אותה.‬
‫חלקנו קפאנו במקום.‬
‫אבל חלקנו פשוט ידענו מה לעשות.‬
‫נצטרך לצרוב את זה.‬
‫תחזיקו אותה.‬
‫עכשיו!‬
‫חלקנו הגבנו לזה קשה יותר מאחרות, שנתנו לזה...‬
‫לשבור אותן.‬
‫לא!‬
‫בן זונה!‬
‫הבור היה כאן. נורה חפרה אותו פה.‬
‫אין שום יתרונות...‬
‫ואני לא חושבת שאי פעם יהיו.‬
‫אבל מה שאומר בשם כולנו...‬
‫...הוא שזה חיבר בינינו.‬
‫הפכנו ל... אני לא יודעת,‬
‫משהו גדול יותר ממה שהיינו.‬
‫כן, אחרי שזה קרה, נהפכנו...‬
‫אין דרך אחרת לומר את זה, נהפכנו למשפחה.‬
‫קשה להאמין שזה קרה מהר כל כך.‬
‫המחשבה שרק שלושה שבועות קודם לכן...‬
‫לא הכרנו זו את זו בכלל.‬
‫הייתה מבוכה וריחוק.‬
‫הרבה מבטים ונימוסים.‬
‫היינו זהירות, הפעלנו את ההגנות שלנו,‬
‫סתם אנשים זרים שנוסעים לכיוון חדש...‬
‫ולא היה לנו שום מושג מה עומד לקרות.‬
‫מישהו רוצה עוגה?‬
‫אבודות בטבע‬
‫סרטון היכרות של "דרכי מעבר", טייק ראשון.‬
‫אני ג'וש הרברט, ואני נרגש ממש לקראת הנופש הזה.‬
‫יופי.‬
‫רוזה, הגיעה כמו מלכה עם התרופות שלי.‬
‫ראיתי את רשימת הפעילויות לנופש הזה.‬
‫כפי שאמרתי, אני נרגש ממש,‬
‫כמעט כמו שהתרגשתי לגבי קייטנת הקסמים.‬
‫אני רץ 400 מטר בפחות מ-50 שניות, ואני מרים משקולות פי שלושה ממשקל גופי,‬
‫אז אם נראה לכם שגלישת סאפ יכולה לאתגר אותי,‬
‫אתם יכולים לקפוץ לי.‬
‫כתבתי הצהרה.‬
‫"אני יוצא לנופש הזה נגד רצוני.‬
‫"אני מכין את הסרטון משום שזו חובה,‬
‫"ועכשיו אציע רשימה קצרה של דברים שהייתי מעדיף לעשות."‬
‫אני עדיין מתלבט, אבל אולי אלבש את זה ביום הראשון.‬
‫- "ללכת על נעצים." - זה המבחן שלי.‬
‫אם אתם לא מכירים את האגדות האלה, פשוט לא אדבר איתכם.‬
‫- "לחלות בדלקת גרון." - שכחתי מה אני אמור להגיד.‬
‫בו, פשוט שלוש מילים שמתארות אותך.‬
‫"ללקק את המגלשה במשחקייה של מקדונלד'ס."‬
‫אני מכסח מדשאות.‬
‫הבחור לא יודע למכור את עצמו.‬
‫בוא, אני אראה לך איך עושים את זה.‬
‫שלוש מילים? אני לא יודע.‬
‫שמי סקוטי סימס, בשידור חי, מהפינה המחורבנת של צפון פלורידה.‬
‫אבל לא לאורך זמן, חברים, משום שאני יזם מנוסה ובעל מוטיבציה,‬
‫עם רעיונות גדולים לתעשיות האופנה וטיפוח העור.‬
‫סקוטי, זה יותר משלוש מילים.‬
‫שלוש מילים שמגדירות אותי הן פשוט "בעל טעם טוב".‬
‫בחור לבן משעמם.‬
‫ואני גם מתכוון לזה, פשוטו כמשמעו.‬
‫אני אוסף ויסקי נדיר.‬
‫באופן דיסקרטי.‬
‫אני בקושי צריך להסתיר את זה, כי אימא לא מבינה מהחיים שלה.‬
‫תחושת פה נהדרת.‬
‫אני רפאל גרסיה, ראף בקיצור.‬
‫רוב האנשים קוראים לי ראף.‬
‫אני לא יודע, אני מניח שאני פשוט מתרגש לפגוש את כולם.‬
‫מעולם לא הייתי בהוואי.‬
‫למעשה, מעולם לא הייתי במטוס,‬
‫אז אני קצת לחוץ לגבי זה.‬
‫- דברים שאתגעגע אליהם... - יבוא.‬
‫את מחייכת, זאת התפתחות נחמדה.‬
‫רק התפעלתי מקבוצת הביקורת האהובה שלנו.‬
‫"אהובה"?‬
‫- לא מה שציפיתי שתקראי להם. - שלושים וארבעה ימים, דניאל.‬
‫הם החזיקו מעמד 34 ימים, בעוד הנשים החזיקו מעמד לאורך כל 50 הימים.‬
‫אז כל התחנונים האלה לכסף,‬
‫וכשרקדתי כמו קוף מחורבן בשביל המשקיעים שלי...‬
‫כל המאמץ היה שווה את זה.‬
‫הבנים היו הכישלונות המושלמים שהיינו צריכים,‬
‫- אז איך אוכל שלא לאהוב אותם? - כן, טוב,‬
‫נתחיל לטפל בהם עכשיו.‬
‫- רק קפצנו כדי ליידע אותך. - אתה מחזיק מעמד, דין?‬
‫- אתה נראה נסער. - זה לא הסגנון שלי.‬
‫רגשות מורכבים זה יותר הקטע של דן.‬
‫טוב, אני יודעת שהיה קשה,‬
‫אבל אני מבקשת משניכם מאמץ אחד אחרון.‬
‫אין ספק שהם קרסו.‬
‫ברגע שנגלה איך,‬
‫ננצח.‬
‫עכשיו לכו לפצח אותם, רבותיי.‬
‫אם אפשר, תתחילו עם המלאך הקטן הזה.‬
‫אני רוצה לדעת איך הוא נפל.‬
‫אני לא ממש יודע מה אתם רוצים ממני.‬
‫רק את הגרסה שלך למה שקרה.‬
‫מה דעתך שנוריד את האזיקים?‬
‫הם ממילא מהווים "זהירות יתרה".‬
‫בגלל מה שעשיתי?‬
‫- כן, רפאל. - ראף.‬
‫קוראים לי ראף.‬
‫ובכן, ראף, מה דעתך שתתאר לנו את היום הראשון?‬
‫אני זוכר שלא ידעתי שמות.‬
‫מעולם לא הייתי טוב בזה.‬
‫אולי משום שאף אחד לא זוכר את שמי.‬
‫אבל כן, ב...‬
‫ביום הראשון ידעתי כמה דברים בסיסיים.‬
‫היו שני חברים הכי טובים מפלורידה.‬
‫ג'וש, שאת שמו הכרתי רק מבית הספר.‬
‫הבחור הפיקח שלבש בגדים מפוארים.‬
‫שחקן הלקרוס.‬
‫ילד האימו הממושקף‬
‫ואחיו החורג, סת'.‬
‫שמסיבה כלשהי השם שלו פשוט...‬
‫נחרט בזיכרוני.‬
‫וכמובן הילד בחליפת הטרנינג,‬
‫שממש שנא את אימא שלו.‬
‫יופי, אימא. רעיון נהדר.‬
‫מה דעתך... מה דעתך לשלוח אותי‬
‫לאיזה מעגל אוננות מזוין בשממה עם...‬
‫"אולי יהיה כיף", היא אמרה, "כן, אולי תלמד משהו".‬
‫בטח, אולי אלמד איך זה כמעט לטבוע.‬
‫אולי אלמד איך זה‬
‫להכניס טונה מים לאף שלי.‬
‫אולי אלמד איך זה לשנוא אותך לגמרי ובצורה קיצונית,‬
‫חתיכת מזדיינת!‬
‫איי, לעזאזל!‬
‫אני מצטער, אני לא יכול להעמיד פנים שלא היה מצחיק.‬
‫"חתיכת מזדיינת!"‬
‫היי.‬
‫- היי, אתה בסדר? - לא.‬
‫- הנרי, בחייך. לא עכשיו. - מה?‬
‫אנחנו אבודים או מתים או בעולם הבא. אף אחד פה לא בסדר.‬
‫אנסח מחדש. האם אתה בסדר, בהתחשב בנסיבות?‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫עושה מה?‬
‫בוכה.‬
‫זה בסדר, למען האמת. זה בריא,‬
‫ואני חושב שצריך להתייחס לזה כאל התנהגות נורמלית.‬
‫אלוהים אדירים! מי בא עם הילד הזה?‬
‫הוא תמיד היה כזה?‬
‫- אני לא ממש יודע. - אנחנו ממעגלים שונים.‬
‫- היי, ראף. - שיהיה.‬
‫תקשיבו, אנחנו יושבים על התחת יותר מדי זמן,‬
‫בואו נפסיק לבכות ונעשה משהו.‬
‫היי, בנאדם, תזכיר לי מה שמך?‬
‫הוא יגיד לך ששמו קירין, אבל כולנו יודעים שהוא צ'אד מבטן ומלידה.‬
‫- אל תתחיל, טיילור. אל תעז. - בסדר, אז יש לכם היסטוריה משותפת.‬
‫תראה, קירין, בוא ניתן לג'וש להיות ג'וש לרגע.‬
‫כולנו נזרקנו לתוך סיוט שקורה במציאות,‬
‫כדאי לנו להשלים עם כל תגובה שנרצה להפגין.‬
‫אם בא לך לקרוא לאימא שלך חתיכת מזדיינת, לך על זה.‬
‫הייתי חייב, היא דפוקה.‬
‫לעזאזל, אנשים. אפשר להפסיק לדבר ולהתחיל לזוז?‬
‫- ולאן נלך? - נלך לחפש דברים.‬
‫אין דבר כזה "אי בודד", כבר גילינו את כולם.‬
‫כן, נכון.‬
‫כל האיים האלה כבר נחטפו על ידי עשירים עם כסף של כת האילומינטי.‬
‫טוב, קומו כולכם!‬
‫למה הרגע עשיתי את מה שהוא אמר לי לעשות?‬
‫יש לו קול של אבא סמכותי, אי אפשר להתנגד לו.‬
‫תסתכל עליי, אני מתעב אותו מאז החטיבה ובכל זאת קמתי.‬
‫תשמעו, ברור שכוחות ההצלה בדרך,‬
‫אבל אם יתברר שיש איזה מלון אדיר מעבר לפינה‬
‫והתעצלנו לחפש אותו,‬
‫נרגיש כמו מטומטמים.‬
‫אני חושב שנתפצל, ונלך בכיוונים שונים,‬
‫ותשלחו מישהו בחזרה כשתמצאו משהו.‬
‫כל מי שנמצא מכאן עד לשם, אתם קבוצה אחת.‬
‫כלומר...‬
‫אני מתכוון, מכאן עד לשם. האחרים, אתם איתי.‬
‫קדימה.‬
‫זה נמשך, הוא מושך כמו קרן גרירה.‬
‫אז... אתה בסדר? אתה מתאושש?‬
‫כן, לגמרי.‬
‫תמיד יש לי "היי" מבכי.‬
‫יופי.‬
‫אז... עד כמה שאני שונא להקשיב לתלת-ספרתי...‬
‫- מה? - סליחה,‬
‫אני אומר את זה כשמישהו מקבל...‬
‫ציון תלת-ספרתי במבחן הפסיכומטרי.‬
‫תודה שצחקת.‬
‫אני יודע שזה זחוח ומרושע, אבל הנקודה היא שהוא לא טועה,‬
‫אם נשב כאן בחיבוק ידיים ונחשוב, אנחנו נישבר,‬
‫אז בואו נתחיל לזוז כדי לצאת מהמקום הזה בהקדם.‬
‫שבוע.‬
‫עבר שבוע, ו... אני לא יודעת,‬
‫ההרגשה לא טובה.‬
‫יש תחושה של כבדות בלעדיה.‬
‫ורייצ'ל, נדמה שהיא מרגישה רק כאב עכשיו.‬
‫אבל בינתיים אני כאן איתך, כאילו...‬
‫כאילו מה?‬
‫אני רוצה לשמוע אותך מתארת את זה.‬
‫כאילו אני מרחפת, כאילו אני חלשה,‬
‫אבל אני אוהבת את זה.‬
‫כאילו אני...‬
‫מסטולה מכל סם שהזהירו אותנו מפניו באספות בחטיבה...‬
‫- את עוברת את גבול ההשתפכות. - את ביקשת.‬
‫אני סתם מקשה עלייך.‬
‫ודרך אגב...‬
‫גם אני ממש מאושרת.‬
‫אבל רגשי האשם...‬
‫מה אנחנו אמורות לעשות איתם?‬
‫דיברת על זה עם החבר שלך, אלוהים?‬
‫למען האמת, לא יצא לי לעשות את זה הרבה לאחרונה.‬
‫להתפלל.‬
‫מה את חושבת שהוא היה אומר?‬
‫להיות אסירת תודה על כל הטוב.‬
‫הוא שם כדי לעזור לנו לשרוד את כל השאר.‬
‫אמן.‬
‫מעצבן אותי נורא לומר את זה, את יודעת?‬
‫לעולם לא יפסיק לעצבן אותי, להגיד את זה למלכת תחרויות יופי מזוינת,‬
‫אני מרגישה כמו מלכת המובן מאליו.‬
‫את יפה כל כך.‬
‫למה אני לא מתחזקת?‬
‫אני רק מרימה דברים ובעיקרון, אני עושה דיאטת פליאו.‬
‫אולי זה יקרה בבת אחת,‬
‫והשרירים שלך יתפרצו מהחולצה שלך, כמו הענק הירוק.‬
‫אז איתני הטבע ממש כיווצו את המוח שלך.‬
‫- כאן זה טוב. - כן.‬
‫הנגיעה האחרונה.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת שזה לא עזר לנו בכלל בפעם הקודמת,‬
‫אבל אנחנו לא יכולות לעבור פנימה בלי להשאיר כאן סימן חיים,‬
‫אז עם זה ועם המדורה אנחנו אמורות להיות מסודרות.‬
‫תזכירי לי מה המשמעות של "אס-או-אס"?‬
‫אני מרגישה שאני אמורה לדעת את זה אבל לא עולה לי.‬
‫את יודעת מי הייתה יודעת?‬
‫מה שמזכיר לי שעכשיו תורי לבדוק מה קורה.‬
‫היי, אני יכולה לשבת?‬
‫צריך להחליף את התחבושת, אז...‬
‫אולי אתחיל לעסוק בביטבוקס?‬
‫את יודעת, כמו "ראפ"?‬
‫יש מצב שאני המטומטמת היחידה שחושבת שזאת הייתה בדיחה טובה.‬
‫אבל את יודעת שלעולם לא אעשה לך את זה, נכון?‬
‫בלי בולשיט בסגנון "פאץ' אדמס".‬
‫וזה גם אומר להיות כנה איתך.‬
‫שבעה ימים אחרי התקרית לא אמורה להיות נפיחות רבה כל כך,‬
‫ולשבת על החוף הזה לא ממש עוזר.‬
‫נכנס לשם חול רב.‬
‫אנחנו עוברות היום, רייצ'ל,‬
‫ואני צריכה שתבואי איתנו.‬
‫- גם החפצים שלה, הכול עובר ל... - הם נשארים כאן.‬
‫הם חייבים להישאר,‬
‫במקרה שהיא תחזור.‬
‫מרתה.‬
‫הסתרת ממני משהו.‬
‫אני מארגנת חלק מהדברים שלנו ומצאתי את זה בתחתית המזוודה שלך.‬
‫נורה רוברטס‬
‫זו ספרות. אני רק העפתי מבט,‬
‫אבל זה כבר יותר טוב מהספר העלוב של ג'ף.‬
‫יש פה משפטים קצרים,‬
‫כמה סצנות סקס לדמיון ולאוננות,‬
‫אם היא אי פעם תחזור לשם.‬
‫מתאים לקריאה בחוף.‬
‫אשכרה יש לנו ספר אמיתי לקריאה בחוף,‬
‫עכשיו כשאנחנו עוזבות את החוף.‬
‫אני מצטערת, שכחתי שיש לי את זה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני יכולה לשאול אותך שאלה?‬
‫הבחנת בווייב חדש בין כמה מהאנשים כאן?‬
‫את מתכוונת לווייב הדיכאון הקליני‬
‫מצד ימין שלנו? כי אני חושבת שלרייצ'ל יש סיבה טובה...‬
‫לא, אני לא מתכוונת לווייב רע, כאילו יותר כמו...‬
‫וייב מדליק.‬
‫כאילו...‬
‫בין שני אנשים, שהם יותר מידידים?‬
‫שוני.‬
‫שלבי וטוני.‬
‫וואו, רק עכשיו גילית את זה?‬
‫- זה קורה כבר שבוע. - שבוע?‬
‫תפסת אותן מזדיינות ביער?‬
‫אלוהים, הייתי צריכה לדעת.‬
‫חיפשתי אותן כדי שיעזרו לי לארוז.‬
‫אני מסוגלת להריח אורגזמה מקילומטר, אולי יש לי בעיה בסינוסים.‬
‫מה?‬
‫כלום, פשוט...‬
‫עץ, למדורה, כמו שביקשת.‬
‫לא, זה מושלם.‬
‫עקרונית, חשבתי שתביאי יותר.‬
‫- נעלמת כמעט שעה. - את אחראית המשמרת שלי?‬
‫- את מודדת לי זמנים? - היי.‬
‫מה אכפת לך איך אני מבלה את זמני?‬
‫כי אני... מתגעגעת אלייך.‬
‫בין היתר.‬
‫אני כאן, לא הלכתי לשום מקום.‬
‫אני יודעת שאת עדיין מחפשת את זה.‬
‫אני לא יכולה שלא לחפש, פאטין. הבור הזה...‬
‫זו הדרך היחידה שלי לדעת שאני לא באמת...‬
‫ליאה, זה תעתוע.‬
‫- לאן את הולכת? - אני לא... זה לא זה.‬
‫חשבתי לנסות שוב,‬
‫לעשות ניסיון פחות פתטי להשיג עצים.‬
‫לנסות להציל את כבודי... אם זה אפשרי.‬
‫להיות עדין‬
‫- מפחד? - לא.‬
‫בחיי, אני אפילו לא יודע.‬
‫הטירוף של הסיפור הזה בא והולך בגלים,‬
‫גורם לי למחלת ים.‬
‫יש לי גלולות נגד כאבי ראש במזוודה אם אתה צריך.‬
‫אתה מלאך, אבל לא התכוונתי מילולית.‬
‫התכוונתי, רוחנית.‬
‫למרבה הצער, הטבע לא ממש עושה לי טוב.‬
‫זו לא סביבה מעצימה במיוחד עבורי,‬
‫באופן אישי. תבורך אימא אדמה, אבל היא פשוט לא המוזה שלי.‬
‫אתה יודע, פרוסט וטניסון וקיטס, היא המוזה שלהם.‬
‫וכמו כל דבר, האדם הלבן תפס עליה בעלות.‬
‫אני יודע, ואני...‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫- אתה משורר? - זין בעין!‬
‫לא, אלוהים! אבל הוא כן.‬
‫אני בטוח שהבוהן שלו שבורה. שברת פעם עצם?‬
‫נשברה לי היד בכיתה ד'‬
‫ולא היו לי הרבה חברים באותה תקופה, אז זייפתי הרבה חתימות.‬
‫הפסיכולוגית שלי אומרת שזה פצע מהותי.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני יודע שאני אמור לרחם עליו, אבל אני מתרוקן מאמפתיה.‬
‫אגב, קוראים לך ראף, נכון? שמעתי אנשים אומרים "רף" או "רייף".‬
‫- קוראים לי ראף, כן. - כן.‬
‫אבל לא משנה. באמת, אני שומע את כל הגרסאות כל הזמן.‬
‫כן. אבל ראף. שם טוב ורציני.‬
‫אלוהים! לעזאזל עם זה!‬
‫הפסקה.‬
‫- אני צריך הפסקה. - קדימה.‬
‫אני יודע שזאת רק בוהן...‬
‫ואם הייתי עם האחרים עכשיו,‬
‫התלת-ספרתי היה קורא לי כוסית.‬
‫השתמשת ב"תלת-ספרתי".‬
‫כן, זה טוב. זה קליט.‬
‫יש משהו בארון התרופות שלך בשביל זה?‬
‫כן, יש לי כל דבר אפשרי לזה,‬
‫אתה בעד איבופרופן או בעד פרצטמול?‬
‫שניהם?‬
‫אם אתה רוצה לחזור, אתה יכול.‬
‫- אף אחד לא צריך להיות גיבור. - אתה רציני?‬
‫אני רק מעכב אתכם.‬
‫כן, לגמרי. אתה מחליט.‬
‫תודה, חבר'ה. באמת.‬
‫הכול טוב.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫בהצלחה.‬
‫טוב.‬
‫אני ממש לא בטוחה לגבי המקום החדש הזה.‬
‫אני אפילו לא אוהבת עצים.‬
‫אנשים חושבים שהם שלווים ורוחניים,‬
‫אבל את יודעת איך אני קוראת להם? זקנים.‬
‫תזכירי לי שוב למה אנחנו עוזבות את החוף? כרגע זה נראה לי מטורף.‬
‫לא נהיה חשופות לשמש ולרוח, חם יותר בלילות...‬
‫והרחק מהמקום שבו איבדנו אותה.‬
‫זה יהיה טוב לכולנו.‬
‫מרטי, ארגנתי לנו מקום נהדר כאן.‬
‫את בסדר?‬
‫את חושבת על נורה או...‬
‫לא.‬
‫אז מה העניין?‬
‫חשבתי על זה שאנחנו גרות יחד כבר כמה שנים‬
‫ועדיין לא רצחנו זו את זו.‬
‫בואי, תנוחי.‬
‫דווקא חשבתי שכדאי שאשן לבד.‬
‫חם לי בלילה, והמקום צפוף, אני פשוט...‬
‫אני לא רוצה להזיע עלייך.‬
‫אז כדאי שאשן שם.‬
‫בסדר.‬
‫אבל תרגישי חופשיה לתת את המקום שלי למישהי אחרת.‬
‫אולי לשלבי.‬
‫אז את יודעת?‬
‫התכוונתי לספר לך. לא היה לי זמן ו...‬
‫טוני, זה בסדר.‬
‫את בסדר עם זה?‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫אתן יודעות איפה הגרזן?‬
‫שמתי אותו בערימה של דברים שליאה הייתה אמורה להביא.‬
‫- היא הייתה אמורה לחזור מזמן. - לא ראיתי אותה. היא בסדר לדעתכן?‬
‫כן.‬
‫היא פשוט לא יודעת מתי לעצור.‬
‫כן, אני מציע שנחזור,‬
‫אין ספק שזו שממה.‬
‫אנחנו נמצא משהו!‬
‫לא לפני החשכה.‬
‫למה אתה כל הזמן עושה את זה עם האצבעות שלך?‬
‫כדי לאמוד כמה זמן נותר עד השקיעה. כל אצבע היא 15 דקות.‬
‫- מה, אתה בצופים או משהו? - כן.‬
‫טוב, עזבתי בכיתה ט',‬
‫בסוף רציתי משהו אחר, מבחינה אסתטית.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אני לא אוהב להסכים עם טסטוסטרון ג'ונס,‬
‫אבל אני חושב שנמצא משהו.‬
‫כמו שאמרתי, בטח נמצא תכף איזה בית ממגזין אדריכלות,‬
‫- בבעלות של איזה מיליארדר. - כן, אני מקווה שלא.‬
‫על מה אתה מדבר, דמיאן?‬
‫קוראים לו הנרי, אני חושב.‬
‫אני חושב שהחבר שלך רק השווה‬
‫ביני לבין האנטיכריסט מהסרט "אות משמיים",‬
‫אבל לשאלתך, יש לי אפס רצון להיתקל בבית של מתבודד עשיר.‬
‫- למה לא? - כי הוא יהרוג אותנו בוודאות.‬
‫תחשוב על כל העשירים שהתבודדו.‬
‫גנרל זארוף מ"המשחק המסוכן ביותר", פו דמרון ב"אקס מכינה"...‬
‫דרקולה.‬
‫להרוג מסיגי גבול זה כל הקטע שלהם.‬
‫דרקולה לא מיליארדר, הוא אל-מת.‬
‫אם מתחשבים באינפלציה, בעצם הוא כן.‬
‫בכל מקרה, כסף ובידוד הפכו את כולם‬
‫לתימהוניים צמאי דם.‬
‫כמיליארדר לעתיד, אני מתנגד לירידות שלך עלינו, אוקיי?‬
‫יש לנו כמה חבר'ה טובים.‬
‫מלינדה גייטס.‬
‫דדי וורבקס.‬
‫מר פינאט.‬
‫הוא חתיכת ג'נטלמן. הוא תמיד מסיר את הכובע.‬
‫מר פינאט הוא מיליארדר או אחד שמרכיב משקף?‬
‫אתם מוכנים להפסיק לחפור בסכר ולהתחיל לחפש דברים?‬
‫- אומרים "בשכל", "לחפור בשכל". - שיהיה.‬
‫אז בואו נחזור, לוזרים,‬
‫אבל רק אחרי שאשתין.‬
‫גם אני צריך להשתין.‬
‫תודה, בנאדם.‬
‫תודה על הפרטיות, ממש מגניב מצדך.‬
‫כן.‬
‫שאלה.‬
‫- כואב לך כשאתה משתין? - לא.‬
‫בטח נפצעתי מתישהו.‬
‫אולי הייתי במים יותר מדי זמן, ועכשיו יש לי, כאילו...‬
‫- חדרו לי מי מלח לזין. - כן, זה בעצם גזר דין מוות.‬
‫- אתה רציני? - לא, זה לא אמיתי.‬
‫- אבל החיים כן. - החיים מה?‬
‫הם גזר דין מוות.‬
‫מה?‬
‫אין לי עם מה לנגב אותו.‬
‫נו, בחייך, תתגבר על זה!‬
‫אתה האדם היחיד שאני מכיר שלא יכול פשוט לנער או להניח אותו.‬
‫טוב, אני אבדוק מה יש לי כאן.‬
‫הנה, נסה את זה, קבלה מהסופר.‬
‫- מה אני עושה עם זה עכשיו? - אלוהים! פשוט תעזוב אותו!‬
‫שהדורות הבאים ידעו שאימא שלי שלחה אותי להביא אוכל לחתולים ונורות.‬
‫היי, נדמה לי שנפל לך חטיף גרנולה.‬
‫לעזאזל! שכחתי שיש לי את זה.‬
‫תקשיב, החטיף הזה וכל מאכל אחר שאולי יהיה לנו,‬
‫בוא נשמור אותם בסוד בינתיים.‬
‫לא, אני יודע.‬
‫יחלצו אותנו מהחור הזה תוך זמן קצר,‬
‫אבל במקרה שלא, אנחנו חייבים להתחיל לדאוג לעצמנו.‬
‫תסתכל על הילדים העשירים האלה.‬
‫אתה חושב שהם יודעים איך לנהל משאבים?‬
‫לא.‬
‫אנחנו חייבים לשמור קצת בשבילנו.‬
‫כדאי שאתה תשמור על זה.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫מצטערת, אני פשוט...‬
‫הייתי על אוטומט.‬
‫אוספת כל דבר שאני רואה בשביל המחנה החדש.‬
‫אני...‬
‫דרך אגב, אני איתך.‬
‫גם אני לא בטוחה שאנחנו צריכות לעבור מקום.‬
‫כאילו אנחנו מקבלות את זה, שאלה החיים שלנו עכשיו,‬
‫שהבית לא נמצא שם, הוא...‬
‫משהו שאנחנו צריכות לבנות כאן.‬
‫למה אנחנו מקובעות כל כך‬
‫על הרעיון של השלמה?‬
‫השלמה היא לא סתם מילה נרדפת לוויתור?‬
‫אני לא רוצה לוותר, רייצ'ל.‬
‫אולי זה לא יעזור, אבל...‬
‫אני רוצה שתדעי שאני חושבת עליה.‬
‫אני חושבת עליה כל יום.‬
‫כאילו...‬
‫הנסיעה הייתה רעיון שלה?‬
‫את זוכרת איך נודע לה על זה?‬
‫בבית הספר? מההורים שלך? או...‬
‫מישהו אחר היה מעורב?‬
‫אני לא מבינה למה את שואלת אותי.‬
‫רייצ'ל, תנסי להיזכר‬
‫איך היא שמעה על זה ולמה היא באה לכאן.‬
‫היא פחדה.‬
‫ואיך היא שמעה על זה?‬
‫היא פחדה שאני...‬
‫שאני עומדת למות, ושהיא...‬
‫אבל איך היא שמעה על מחנה הקיץ?‬
‫זו הסיבה, בסדר?‬
‫- תחשבי. רייצ'ל, תחשבי. - זו הסיבה.‬
‫זו הסיבה, בסדר?‬
‫היא רצתה את זה בשבילי.‬
‫היא ניסתה להציל אותי מעצמי, ו...‬
‫עכשיו היא איננה וזו אשמתי.‬
‫היא איננה וזו אשמתי.‬
‫- איך היא הביאה אותך לכאן, רייצ'ל? - היא איננה וזו אשמתי!‬
‫- היא איננה! - רייצ'ל, את חייבת לספר לי!‬
‫- רייצ'ל... - את מרוצה?‬
‫היא איננה וזו אשמתי! זה מה שרצית לדעת?‬
‫היא איננה וזו אשמתי!‬
‫מה לעזאזל זה היה?‬
‫הייתי חייבת לגלות מה היא יודעת.‬
‫הבחורה תלויה על חוט השערה, ואת הולכת וחותכת אותו?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫קחי את ההזיות שלך ואת התיאוריות שלך‬
‫ותקברי אותן, עכשיו!‬
‫ואם אי פעם תביאי אותן במרחק של 30 מטר מרייצ'ל,‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫יש מציאויות שקשה מדי להפנים.‬
‫הן מפחידות מדי,‬
‫מכוערות מדי,‬
‫גדולות מדי.‬
‫למשל, כשהגענו לשם לראשונה,‬
‫אף אחד לא רצה להודות כמה היינו מבועתים.‬
‫שום דבר מזה לא ממש חלחל, עד ש...‬
‫בתור משימת סיור זו לא הצלחה מסחררת.‬
‫אנחנו נמצא משהו.‬
‫אולי האחרים כבר מצאו.‬
‫הם חזרו.‬
‫מה לכל הרוחות...‬
‫לעזאזל! אלוהים!‬
‫לעזאזל! וואו!‬
‫לעזאזל.‬
‫די-ג'יי.‬
‫- כן. - איך חשבתם שזה קרה?‬
‫לא ידענו.‬
‫חשבנו שהוא הלך להשתין,‬
‫החליק על סלע, נסחף ו...‬
‫נסחף ו...‬
‫אני לא יודע, אבל...‬
‫זה רודף אותי.‬
‫כמו דברים רבים אחרים שקרו על האי ההוא.‬
‫- אני לא מבין איך זה קרה בכלל. - הגאות הייתה קשוחה.‬
‫הוא בטח חטף גל נשבר ואז משהו תקף אותו.‬
‫איזה זין. הטבע לא משחק משחקים.‬
‫- מה נעשה איתו? - אי אפשר להשאיר אותו כאן.‬
‫כל טורף על האי הזה יתנפל עליו.‬
‫ואז עלינו.‬
‫אפשר לערוך לו לוויה כמו בחיל הים,‬
‫כמו כמה מהחברים של אבא שלי בצבא.‬
‫כלומר, בים.‬
‫ממש לא.‬
‫- עם היצור שאכל אותו, אחי? - לא, חבר'ה, אני חושב שבו צודק.‬
‫זה מטורף.‬
‫אם נקשור אליו משקולות ונשמור אותו קרוב אלינו,‬
‫אנחנו נהיה בטוחים.‬
‫אוסאמה בן לאדן נטמן בים.‬
‫אלוהים! את מי זה מעניין עכשיו?‬
‫טוב, אז... מי יישא את הגופה?‬
‫הרי אם יש משהו שם שיכול תרתי משמע לטרוף למישהו את הפרצוף...‬
‫נדמה לי שאני לא אעשה את זה.‬
‫אני אשא אותו.‬
‫לא אוכל לעשות את זה לבד.‬
‫ראף, תוכל ללוות אותי?‬
‫כן.‬
‫הוא בחר בי.‬
‫אני לא יודע למה, אבל הוא בחר בי.‬
‫הוא בחר בי שאלך איתו אל תוך החשכה,‬
‫וזה מצא חן בעיניי.‬
‫במחנה החדש חם יותר,‬
‫ובנוסף, האווירה נחמדה, מרתה שרפה שם מרווה.‬
‫ולמרות מה שאמרתי, לא באתי כדי לפנות אותך.‬
‫תישארי אם את מרגישה שאת צריכה.‬
‫איזו יועצת בית ספר פעם נתנה לי עלון‬
‫על מה שמכונה "חמשת שלבי האבל".‬
‫הכחשה, מיקוח וכן הלאה.‬
‫מטופש. ממש מטופש.‬
‫השתמשתי בעלון הזה כדי לגרש עכביש מהבית שלי,‬
‫ואז זרקתי את חתיכת הזבל לפח.‬
‫לא ייתכן שיש רק חמישה.‬
‫כשאת מאבדת מישהו,‬
‫כל שנייה חדשה היא כמו מדור חדש של הגיהינום.‬
‫לכן אני חושבת‬
‫שכמות השניות שחולפות בחייך בלעדיהם‬
‫היא כמות השלבים.‬
‫מיליארד שלבים קטנים ומחורבנים.‬
‫אני לא מתכוונת להאיץ בך.‬
‫אני לא מחליטה כמה זמן את צריכה.‬
‫אני רק מקווה שלא מפריע לך שאני מארחת לך חברה‬
‫כי אני לא אתן לך להישאר כאן לבד.‬
‫יש לך משחקים טובים שנוכל לשחק?‬
‫את יודעת, כדי להעביר את הזמן.‬
‫בואי נשיר "מיס מרי מאק".‬
‫לא מכירה.‬
‫מיס מרי מאק, מאק, מאק‬
‫לבושה כולה בשחור, שחור, שחור‬
‫עם כפתורים מכסף, כפתורים, כפתורים‬
‫רגע, זה לא אמור להיות משחק של מחיאות כפיים?‬
‫את מסתלבטת עליי.‬
‫אני משתעשעת קצת על חשבון עצמי.‬
‫אגיד לך מה קורה כאן.‬
‫לא אמשיך הלאה בחיי.‬
‫אין כל דרך לאזן את התחושה הזו.‬
‫פשוט...‬
‫אני פשוט עייפה.‬
‫ועל אף שזה ממש נחמד מצדך,‬
‫אני לא רוצה שתשמרי עליי.‬
‫זה תמיד היה הקטע שלה.‬
‫ואני עדיין לא מוכנה להעביר את התפקיד הזה.‬
‫את באה?‬
‫השתדרגנו, נכון?‬
‫אני יודעת שכן,‬
‫כמעט בכל המובנים, אבל יש תחושה מוזרה.‬
‫אני יודעת, כאילו החלפנו את רעשי הרקע שלנו‬
‫מצלילי האוקיינוס לאווירה של יער.‬
‫אני לא ממש מתחברת לזה.‬
‫לדעתי זה פשוט שונה וזהו.‬
‫אני יודעת מה העניין.‬
‫אלוהים, כמעט שכחתי!‬
‫זה משום שחסר לנו מישהו.‬
‫הנה הוא.‬
‫ברוך שובך הביתה, מרקוס.‬
‫זה היה קרוב!‬
‫אני נורא מצטערת, מותק! הכול בסדר. יהיה בסדר.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כולנו נהיה בסדר.‬
‫אני בהחלט מקווה.‬
‫- מה שמה? - סליחה?‬
‫אני מכיר את הצמידים האלה.‬
‫אם הוא מסובב, זה סימן שאתה תפוס, נכון?‬
‫כן, אני יודע שזה מטופש.‬
‫מעין טבעת נישואין לילדים מטומטמים.‬
‫לדעתי הוא מגניב, ואני חושב שזו גם דעתך.‬
‫הנה ציוד לחימום.‬
‫קפוצ'ון ומעיל דמיוני.‬
‫הוא לא דמיוני, אבל הבנת את הרעיון.‬
‫אני מניח שהוא נשטף מהריסות המטוס.‬
‫"שייך לג'וש הרברט."‬
‫אימא שלו אוהבת אותו.‬
‫בעצם עוזרת הבית שלו.‬
‫אני מניח שאצטרך לספר למריסול שאני שייך לג'וש עכשיו.‬
‫אז שמה מריסול?‬
‫גם לי יש חברה, ג'וליה.‬
‫אמרתי לה שאשלח גלויה,‬
‫אבל אצטרך לשלוח לה פתק בבקבוק.‬
‫תגיד... אני רק בודק, אתה בסדר?‬
‫זאת שאלה שאתה שואל הרבה.‬
‫אני יודע, בוא נגיד שאני כזה.‬
‫ג'וליה אומרת שאני מתנהג כמו גננת בצפון קליפורניה.‬
‫לא, בעצם... אני חושב שזה מגניב.‬
‫אז אתה בסדר?‬
‫לא ממש.‬
‫מה איתך?‬
‫לא.‬
‫אבל איפשהו במוחי אני בונה‬
‫על "מה שלא הורג, מחשל".‬
‫אני לא...‬
‫- אתה לא מה? - אני לא מחושל.‬
‫אבל אתה השתנית,‬
‫אני מניח שאתה מוכן להודות בזה.‬
‫באיזה מובן?‬
‫אתה לא ילד קתולי ושקט מטיחואנה.‬
‫זאת אומרת, אני לא מנסה לומר‬
‫שזה כבר לא מה שאתה,‬
‫התכוונתי לומר שיש הבדלים.‬
‫אני שונא...‬
‫שאי אפשר לשלוט בזה.‬
‫במה שאתה הופך אליו.‬
‫בהתחלה כולנו רצינו כל מיני דברים.‬
‫להיות חזקים.‬
‫שיאהבו אותנו.‬
‫להיות בטוחים.‬
‫להיות חזקים.‬
‫להיות שייכים.‬
‫שיראו אותנו.‬
‫להיות עם מישהי.‬
‫להידמות למישהו.‬
‫רצינו את כל הדברים האלה.‬
‫רצינו להיות גברים.‬
‫אבל האמת היא...‬
‫שחלקנו נהפכנו למפלצות.‬
‫אתה לא בקטע?‬
‫אני לא שותה הרבה.‬
‫אתה יכול למזוג אחת לכבוד די-ג'יי.‬
‫אומנם בגללו אנחנו סובלים מהיפותרמיה,‬
‫אבל זו מחווה יפה.‬
‫אז קדימה.‬
‫- לחיי די-ג'יי. - לחיי די-ג'יי.‬
‫היי.‬
‫היה נורא כמו שחשבת שיהיה?‬
‫תענה כשאני שואלת אותך שאלה.‬
‫בסדר.‬
‫היה נורא מעל ומעבר לכל דבר שיכולתי לדמיין,‬
‫ואני לא מאמין שהעמדת אותי במצב הזה ביודעין.‬
‫זאת התוצאה של מעשיך, דוון.‬
‫לכי תזדייני!‬
‫אני לא מאמינה שאתה כזה כפוי טובה,‬
‫אחרי מה שעשית והקשרים שנאלצתי להפעיל...‬
‫לא הבנת כשאמרתי "לכי תזדייני", אימא?‬
‫את יודעת מה? פישלתי, ובגדול.‬
‫אני חרא של בחור, זה נכון,‬
‫שלא יודע מספיק על העולם או על עצמי‬
‫כדי למנוע ממני להרוס דברים מדי פעם,‬
‫ואני חווה את זה מדי יום ביומו.‬
‫מישהו מת כתוצאה ממעשיי,‬
‫אבל את...‬
‫את אדם מבוגר ומגובש שהורס את חייהם של הילדים האלה,‬
‫וזה לא היה מקרי.‬
‫את תכננת את זה,‬
‫וגם נהנית מזה.‬
‫אני אולי דפוק על כל הראש,‬
‫אבל את פסיכופתית מזוינת.‬
‫תודה על שיתוף הפעולה שלך היום.‬
‫נזמן אותך שוב בשלב מסוים,‬
‫אולי אפילו מחר,‬
‫אז תתכונן.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫אל תצעק.‬
‫לג'יימי אהובנו‬
‫בקרת כתוביות: דניאלה מגדל‬