Jag vet att det är känsligt,
men du måste redogöra för vad som hände den dagen.
Okej.
Rachel! Jag kommer!
Vi kunde inte se dem.
Vi hörde dem.
Jag kan fortfarande höra dem.
-Rachel! -Nora!
Nora!
Det tog kanske en sekund.
En timme? Jag vet inte.
Men plötsligt var hon...
Nora!
Håll ut, Nora!
Borta.
Hon var borta.
Dot såg henne först.
Rachel!
-Var blöder du ifrån? -Jag tappade henne.
Några av oss frös till.
Men några av oss visste vad vi skulle göra.
Vi måste bränna såret.
Håll ner henne.
Nu!
Några av oss tog det hårdare än andra, som lät det...
...krossa dem.
Nej!
Helvete!
Gropen var här. Nora lämnade den här.
Det finns inga fördelar...
Det kommer det aldrig att finnas.
Men vad det gjorde var...
...att knyta oss samman.
Till, jag vet inte,
något mer än vi var.
Efter det blev vi...
Vi blev en familj.
Det hände så snabbt, att det var svårt att tro.
Att bara tre veckor tidigare...
Hade vi inte känt varandra.
Det fanns en tafatthet och distans.
Blickar och artighet.
Vi var försiktiga och defensiva,
främlingar på väg i en ny riktning...
Utan en aning om vad som väntade.
Tårta?
Vilda
Passageways introduktionsvideo, tagning ett.
Jag är Josh Herbert och jag ser fram emot denna resa.
Tack.
Rosa kom med min medicin.
Jag såg aktivitetslistan för resan.
Som jag sa, jag är superspänd,
nästan lika peppad som inför magilägret.
Jag springer 400 meter under 50 sekunder, lyfter tre gånger min kroppsvikt
så tro inte att jag kommer låta mig
bli körd med.
Jag har förberett ett uttalande.
"Jag åker på denna resa mot min egen vilja."
"Jag gör denna obligatoriska video,
"och det här en lista över saker jag hellre vill göra."
Jag överväger att ha denna under dag ett.
-"Gå på häftstift." -Det blir mitt eldprov.
Prata inte med mig om du inte känner till dessa legender.
-"Få halsfluss." -Jag glömde vad jag skulle säga.
Du behöver bara beskriva dig med tre ord.
"Slicka rutschkanan på McDonalds-lekplats."
Jag klipper gräsmattor.
Han kan inte sälja sig själv.
Så här gör man.
Tre ord? Jag vet inte.
Jag är Scotty Simms, live från Floridas skithåla.
Men inte länge till, för jag är en kunnig och motiverad entreprenör
med stora idéer för mode- och hudvårdsbranschen.
Det är mer än tre ord.
Tre ord som beskriver mig: "Man med smak."
Tråkig vit kille.
Och jag menar det bokstavligen.
Jag samlar whisky.
I hemlighet.
Jag behöver knappt gömma grejorna, mamma har ingen aning.
Fin munkänsla.
Jag heter Rafael Garcia, kallas Raf.
De flesta kallar mig Raf.
Jag ser fram emot att träffa alla.
Jag har aldrig varit på Hawaii.
Jag har aldrig ens flugit,
så jag är lite nervös.
-Sånt jag kommer att sakna... -Kom in.
Du ler. Det var nytt.
Jag beundrade bara vår älskade kontrollgrupp.
"Älskade"?
-Det förväntade jag mig inte. -Trettiofyra dagar, Daniel.
De varade 34 dagar, medan kvinnorna varade 50.
Allt tiggande om pengar
och smörande för mina investerare...
Det var värt besväret.
Pojkarna var misslyckandet vi behövde,
så hur kan jag inte älska dem?
Vi ska börja bearbeta dem.
-Vi ville bara informera dig. -Mår du bra, Dean?
-Du ser besviken ut. -Inte alls.
Komplicerade känslor är Dans grej.
Det har varit en prövning,
men jag ber er båda om en sista kraftansträngning.
De imploderade, utan tvekan.
När vi får veta hur,
kommer vi att ha lyckats.
Påbörja förhören.
Om ni kan, börja med denna ängel.
Jag vill veta hur han mår.
Jag vet inte vad ni vill av mig.
Vi vill höra din version.
Ska vi ta av handbojorna?
De är bara en "försiktighetsåtgärd".
På grund av vad jag gjorde?
-Ja, Rafael. -Raf.
Jag föredrar Raf.
Kan du berätta om den första dagen?
Jag hade svårt att lära mig deras namn.
Jag är dålig med namn.
Kanske för att alla är så dåliga med mitt.
Men ja...
Under den första dagen lärde mig jag grunderna.
Två bästisar från Florida.
Josh, vars namn jag visste från skolan.
Den smarta med de snygga kläderna.
Sportfånen.
Emo-ungen med glasögon.
Och hans styvbror Seth.
Vars namn jag av någon anledning...
...minns.
Och träningsoverallungen,
som hatade sin mamma.
Jättebra idé, mamma.
Skicka iväg mig
på en vildmarksresa med...
"Det blir nog kul", sa hon. "Du kanske lär dig något."
Jag lärde mig hur det känns att nästan drunkna.
Jag kanske kan lära mig
hur det känns att få vatten i näsan.
Jag kanske lär mig att hata dig,
din jävla subba!
Helvete!
Förlåt, men det var roligt.
"Subba!"
Hej.
-Mår ni bra? -Nej.
-Inte nu, Henry. -Vad?
Vi är antingen vilsna, döda eller hänförda.
Jag prövar igen. Mår du bra trots omständigheterna?
Varför gör du så?
Vadå?
Gråter.
Det är faktiskt hälsosamt.
Det borde normaliseras.
Herregud. Vem tog med den här ungen?
Är han alltid så här?
-Jag vet inte. -Vi umgås i olika vängrupper.
-Hej, Raf. -Skitsamma.
Vi har suttit och slöat för länge.
Sluta gråt och gör något.
Vad heter du?
Han kommer säga Kirin, men han är en riktig Chad.
-Börja inte, Taylor. -Så ni känner varandra.
Låt Josh vara Josh för ett ögonblick.
Vi är alla fast i den här mardrömmen.
Vi borde normalisera vilken reaktion vi vill.
Om du vill kalla din mamma för subba gör det.
Jag behövde det. Hon suger.
Kan vi sluta prata och göra något?
-Göra vad? -Leta efter saker.
Det finns inga öde öar. Vi har hittat alla.
Det stämmer.
Alla öar har köpts upp av rika snubbar med illuminati-pengar.
Kom igen, allihop!
Varför gjorde jag som han sa?
Det är hans röst, den går inte att motstå.
Jag har hatat honom sedan mellanstadiet och stod upp.
Vi kommer att bli räddade,
men om det finns ett hotell runt hörnet
och vi är för lata för att hitta det,
kommer vi att ångra oss.
Vi delar på oss och går åt olika håll,
och när vi hittar något skickar vi någon.
Alla här är en grupp.
Jag menar...
Ni här är en grupp. Resten följer med mig.
Kom igen.
Han är som en dragstråle.
Mår du bättre?
Mycket bättre.
Jag mår alltid bättre efter ett gråt.
Bra.
Jag hatar att ta råd från tresiffran...
-Vadå? -Förlåt,
det är vad jag kallar någon som har...
...tresiffrig poäng på slutbetyget.
Tack för att du skrattar.
Jag vet att det är elakt, men han har rätt.
Vi kan inte sitta här med våra tankar,
om vi rör på oss kommer vi snart att komma härifrån.
En vecka.
Det har gått en vecka och jag vet inte.
Det känns inte rätt.
Det är jobbigt utan henne.
Stackars Rachel lider mest av oss.
Men samtidigt är jag här med dig, som...
Som vadå?
Beskriv det.
Som att jag flyter, att jag är svag,
men jag gillar det.
Som att jag...
...är hög på alla droger de varnade oss för i skolan...
-Lite för smörigt. -Du frågade.
Jag jäklas bara.
Förresten...
Jag är också lycklig.
Men skuldkänslorna...
Vad ska vi göra med dem?
Har du pratat med Gud om det?
Jag har inte gjort det på sistone.
Jag har inte bett.
Vad skulle han säga?
Var tacksam för det goda.
Han är där för att hjälpa oss.
Amen.
Jag hatar att säga det.
Jag hatar att säga det till en jävla skönhetsmodell.
Det är så jävla uppenbart.
Du är så vacker.
Varför blir jag inte starkare?
Jag lyfter och äter bara paleo.
Det kanske kommer på en och samma gång,
du får muskler som Hulken på nolltid.
Din hjärna måste ha tynat bort.
-Här blir bra. -Ja.
Den sista biten.
Ja.
Det hjälpte inte förra gången,
men vi kan inte flytta inåt land utan att lämna något bakom,
det räcker nog med det här och signalelden.
Vad betyder "SOS"?
Jag borde veta det, men jag kommer inte på det.
Vet du vem som hade vetat?
På tal om det, det är min tur att kolla läget.
Får jag sätta mig?
Vi måste lägga om bandaget...
Tänk om jag skulle beatboxa?
Rappa, kanske?
Tänk om jag trodde att det var ett bra skämt?
Men det skulle jag aldrig göra.
Inga Patch Adams-dumheter.
Jag ska vara ärlig.
Det borde inte vara så svullet efter sju dagar.
Det hjälper inte att sitta på stranden.
Du får sand i såret.
Vi ska flytta idag, Rachel.
Och du måste följa med.
-Hennes saker med... -Låt dem vara.
De måste vara kvar.
Ifall hon kommer tillbaka.
Martha.
Du har inte varit ärlig.
Jag samlade lite av våra grejor och hittade denna i din väska.
Det här är litteratur.
Den är redan bättre än Jeffs blöja till bok.
Korta meningar,
lite sex för ensamma kvällar,
om det skulle intressera henne.
Det är strandläsning.
Vi har strandläsning
och vi ska lämna stranden.
Förlåt. Jag glömde bort den.
Mår du bra?
Kan jag ställa en fråga?
Har du märkt av stämningen mellan några av oss?
Syftar du på den kliniskt deprimerade stämningen
runt klockan tre? Jag tror att Rachel har en bra...
Jag menar inte dålig stämning. Snarare...
Bra stämning.
Typ...
...två människor som kan vara mer än bara vänner?
Shoni.
Shelby och Toni.
Visste du inte det?
-Vi har vetat i en vecka. -Va?
Såg du dem ha sex i skogen?
Jag borde ha vetat.
Jag behöver deras hjälp att packa.
Jag brukar kunna känna lukten av orgasmer. Har jag bihåleinflammation?
Vad?
Inget. Det är bara...
Ved. Till signalbrasan som du bad om.
Jättebra.
Jag trodde bara att du skulle hämta mer.
-Du var borta en timme. -Är du min arbetsledare?
Håller du koll på mig?
Jag gör vad jag vill med min tid.
Jag saknade dig.
Bland annat.
Jag är här. Jag har inte gått någonstans.
Jag vet att du letar efter den.
Jag kan inte, Fatin. Gropen, den är...
Jag måste veta att jag inte har blivit...
Det var en hägring, Leah.
-Vart ska du? -Det är inte det.
Jag tänkte försöka igen.
Ett mindre patetiskt försök att hitta ved?
Att inte göra bort mig helt.
VAR ÖM
-Är du rädd? -Nej.
Jag vet inte.
Galenskapen kommer i vågor.
Jag blir sjösjuk.
Jag har medicin om du behöver.
Jättesnällt, men jag menade inte bokstavligt.
Jag menade andligt.
Tyvärr håller inte vildmarken med mig.
Det är inte en stärkande miljö för mig,
personligen, och välsigna moder natur, men hon är inte min musa.
Frost, Tennyson, Keats, hon är deras bitch.
Den vita mannen har redan gjort anspråk på henne.
Jag vet. Och jag är...
Ledsen.
-Är du poet? -Helvetes jävlar!
Nej, men han är.
Han kanske bröt tån. Har du gjort det?
Jag bröt armen i fjärde klass.
Jag hade inte många vänner, så jag förfalskade namn på gipset.
Min terapeut sa att det var ett grundsår.
Fan!
Jag borde tycka synd om honom, men jag har ingen empati.
Du heter Raf, va? Jag hörde några säga "Raff" eller "Rafe".
-Raf, ja. -Ja.
Spelar ingen roll. Jag har hört alla varianter.
Raf är ett bra namn.
Helvete!
Vi tar en paus.
-Jag måste vila. -Vi går.
Det är bara en tå...
...och om jag var med de andra
hade den där tresiffriga idioten kallat mig för mes.
Du sa "tresiffriga".
Den var bra. Den fastnade.
Har du någon medicin för det här?
Jag har allt för det här.
Föredrar du ibuprofen eller paracetamol?
Båda?
Du kan gå tillbaka om du vill.
-Spela inte hjälte. -Är du seriös?
Jag hade bara saktat ner er.
Absolut. Du bestämmer.
Tack. Jag menar det.
Det är okej.
Hörni.
Lycka till.
Okej.
Jag är inte säker på den nya platsen.
Jag gillar inte ens träd.
Folk tror att de är fridfulla och andliga,
men vet du vad jag kallar dem? Gamla.
Varför lämnade vi stranden? Det här känns galet.
Vi slipper solen, vinden, det är varmare på natten...
Och vi är inte där vi förlorade henne.
Det blir bra för oss alla.
Marty, jag har en grym anordning åt oss.
Mår du bra?
Tänker du på Nora eller...
Nej.
Vad är det då?
Vi hade umgåtts i flera år
och vi har inte dödat varandra.
Kom, slappna av.
Jag tänkte sova ensam.
Jag blir varm på natten och det är inte mycket rum...
Jag vill inte svettas på dig.
Jag sover där borta.
Okej.
Ge gärna min plats till någon annan.
Kanske Shelby.
Så du vet?
Jag tänkte berätta. Jag hittade inte rätt tid...
Det är okej, Toni.
Är du okej med det?
Tusan!
Var är yxan?
Jag la den vid högen med grejor som Leah skulle bära.
-Hon skulle ha varit tillbaka nu. -Är hon okej?
Ja.
Hon vet inte när hon ska sluta.
Jag föreslår att vi går tillbaka.
Det är en ödemark.
Vi hittar något, okej?
Inte förrän det blir mörkt.
Varför gör du så med fingrarna?
Listar ut när solen går ner. Varje finger är 15 minuter.
-Är du scout, eller? -Ja.
Jag slutade i nian.
Jag ville ha något annat för mig själv, estetiskt sett.
Det menar du inte.
Jag gillar inte att hålla med Testosteron Jones här,
men vi hittar nog något.
Vi kommer säkert hitta ett grymt arkitekthus.
-Ägt av en miljardär. -Hoppas inte.
Vad pratar du om, Damien?
Han heter Henry.
Din vän jämförde mig
med antikrist-pojken från The Omen.
Jag har ingen lust att knacka på hos en rik enstöring.
-Varför inte? -Han kommer att döda oss.
Tänk efter.
General Zaroff, The Most Dangerous Game, Poe Dameron, Ex Machina...
Dracula.
De dödar inkräktare.
Dracula är ingen miljardär, han är odöd.
Justerat för inflation så är han det.
Pengar och isolering har gjort dem
till blodtörstiga excentriker.
Som en framtida miljardär gillar jag inte din attityd.
Vi har mycket bra på gång.
Melinda Gates.
Daddy Warbucks.
Mr Peanut.
Han är en gentleman. Han lyfter alltid på hatten.
Är Mr Peanut en miljardär eller en monokel?
Kan ni knipa käbbel och hålla utkik?
-"Knipa igen." -Spela roll.
Vi går tillbaka i så fall.
Efter att jag har pissat.
Jag måste också kissa.
Tack.
Kul att man får kissa själv.
Ja.
En fråga.
-Gör det ont när du pissar? -Nej.
Jag måste ha slagit mig.
Jag kanske var i vattnet för länge och fick...
-...saltvattenkuk. -Det är en dödsdom.
-Allvarligt? -Nej, det finns inte.
-Men livet är. -Vadå?
En dödsdom.
Va?
Jag har inget att torka med.
Du måste komma över det.
Du är den enda som inte kan skaka den.
Okej, låt se.
Pröva kvittot.
-Vad gör jag nu? -Kasta det bara.
Låt eftervärlden veta att min mamma bad mig köpa kattmat och glödlampor.
Du tappade din granola bar.
Jag glömde att jag hade den.
Vi säger inget om maten vi har,
vi håller det mellan oss.
Jag vet.
Vi kommer att bli räddade på nolltid,
men om inte, måste vi se efter oss själva.
Kolla på rikemansbarnen.
Tror du att de vet hur man förvaltar resurser?
Nej.
Vi måste spara lite åt oss.
Behåll den du.
Gör det inte.
Förlåt, jag...
Jag tänkte inte.
Samlar allt jag ser för det nya lägret.
Jag...
Jag håller med dig.
Jag vet inte om vi borde flytta.
Som att vi har accepterat att det här är våra liv,
att det här är vårt hem...
...att vi måste leva våra liv här.
Varför håller vi fast
vid konceptet av acceptans?
Är inte acceptans ett annat ord för att ge upp?
Jag vill inte ge upp.
Det här kanske inte hjälper, men...
Jag tänker på henne.
Varje dag.
Typ...
Var det hennes idé att komma hit?
Minns du hur hon hörde om den?
Var det i skolan eller dina föräldrar...
Eller var någon annan inblandad?
Jag förstår inte varför du frågar mig det här.
Rachel, försök att minnas
hur hon fick reda på den och varför hon kom hit.
Hon var rädd.
Hur fick hon höra om den?
Hon var rädd att jag...
...att jag skulle dö och att hon...
Men hur fick hon höra om resan?
Det är därför, okej?
-Tänk, Rachel. -Det är därför.
Det är därför.
Hon gjorde det här för mig.
Hon försökte rädda mig från mig själv och...
Nu är hon död och det är mitt fel.
Hon är död och det är mitt fel.
-Hur tog hon hit dig? -Det är mitt fel att hon är död!
-Hon är död! -Jag måste få veta!
-Rachel... -Är du nöjd?
Det är mitt fel att hon är död! Är det vad du vill veta?
Det är mitt fel att hon är död!
Vad fan var det?
Jag måste få veta vad hon vet.
Hon är nära ett sammanbrott och du gör det bara värre.
Vad är fel på dig?
Ta dina teorier
och begrav dem!
Om du stör Rachel med dem igen
dödar jag dig.
Ibland kan det vara svårt att inse fakta.
För läskig,
för ful,
för stor.
När vi först kom dit
ville ingen erkänna hur rädda vi var.
Vi började inte inse allvaret förrän...
Det var inte en lyckad sökning.
Vi hittar något.
De andra kanske har gjort det.
De är tillbaka.
Vad fan?
Herregud.
Helvete.
DJ.
Hur kom ni på orsaken?
Vi visste inte.
Vi trodde att han gick för att pissa,
halkade på en sten och vågorna tog honom...
Vågorna tog honom och...
Jag vet inte, men...
Det grämer mig.
Likt mycket som hände på ön.
-Hur kunde det ens hända? -Tidsvattnet är ondskefullt.
Han måste ha blivit attackerad av något.
Naturen är hård.
-Vad ska vi göra med honom? -Vi kan inte lämna honom.
Alla köttätare på ön kommer att hitta honom.
Och sen oss.
Vi kan ha en marinbegravning,
som min pappas vänner i tjänsten.
Till havs.
Absolut inte.
-Med det som åt upp honom? -Bo har rätt.
Det här är galet.
Om vi tynger ner honom och håller honom nära,
då håller vi oss säkra.
Usama bin Ladin begravdes till havs.
Vem bryr sig ens?
Vem vill bära honom?
Om det finns något där ute som kan äta ens ansikte...
Inte jag.
Jag gör det.
Jag kan inte göra det själv.
Kan du hjälpa till, Raf?
Visst.
Han valde mig.
Jag vet inte varför, men han valde mig.
Han valde mig att följa med honom in i mörkret,
och jag gillade det.
Det är varmare på det nya lägret.
Fin atmosfär med. Martha brände salvia.
Men jag är inte här för att vräka dig.
Om du vill stanna, gör det.
Min skolkurator gav mig en broschyr
om sorgens fem faser.
Förnekelse, förhandling, och så vidare.
Riktigt dumt.
Jag använde broschyren för att få ut en spindel,
sen kastade jag den i sopen.
Det kan inte bara finnas fem.
När någon dör
känns varje sekund som en ny helvetescirkel.
Jag tror,
att antalet sekunder de är borta,
är antalet faser.
Miljarder sådana.
Jag tänker inte skynda dig.
Du bestämmer hur mycket tid du behöver.
Hoppas att du gillar sällskap,
för jag lämnar inte dig ensam här ute.
Har du några spel vi kan spela,
för att fördriva tiden?
Klapp och klang.
Den känner jag inte igen.
En liten klapp och lite klang
Var inte slapp och inte bang
Var med och sjung en sång
Är inte det en klapplek?
Du jäklas med mig.
Lite kul på egen bekostnad.
Jag ska säga vad det här är.
Jag går inte vidare.
Jag kommer inte bli av med denna känsla.
Jag...
Jag är bara trött.
Och du är snäll,
men jag vill inte att du vakar över mig.
Det var alltid hennes jobb.
Och jag vill inte ersätta henne.
Kommer du?
Det här är bättre, eller hur?
Jag vet att det är det,
på alla sätt, men något känns fel.
Ja. Det vita bruset har bytts ut
från havsljud till skog.
Jag gillar det inte.
Det är bara annorlunda.
Jag vet vad det är.
Jag glömde nästan.
Vi saknar någon.
Där är han.
Välkommen hem, Marcus.
Det var nära.
Förlåt, älskling. Det kommer att bli bra.
Det kommer att bli bra.
Vi kommer att klara oss.
Man kan alltid hoppas.
-Vad heter hon? -Ursäkta?
Jag har sett såna armband förut.
Om den är krokad betyder det att du är tagen, va?
Ja, det är dumt.
Det är som en vigselring för dumma barn.
Jag tycker det är ganska fräckt. Det gör nog du med.
Här, för att hålla dig varm.
En tröja och en öljacka.
Det är inte en öl, men du fattar.
Den spolades nog upp från vraket.
"Tillhör Josh Herbert."
Hans mamma älskar honom.
Snarare hans hushållerska.
Jag borde berätta för Marisol att jag tillhör Josh nu.
Är det Marisol?
Jag har också en flickvän. Julia.
Jag skulle skicka ett vykort,
men det får bli flaskpost istället.
Skämt åsido. Hur mår du?
Du frågar många det.
Jag vet, det är min grej.
Julia säger att jag är som en förskolelärare i norra Kalifornien.
Nej, jag menar det på ett bra sätt.
Mår du bra?
Inte direkt.
Du?
Nej.
Jag räknar med:
"Det som inte dödar dig gör dig starkare."
Jag är inte...
-Vadå? -Starkare.
Men du har förändrats.
Det kan du nog medge.
Hur?
Du är inte en liten katolsk pojke från Tijuana.
Jag säger inte
att du inte längre är det,
men det finns skillnader.
Det jag hatar...
...är att det inte kan kontrolleras.
Vad man blir.
Vi vill alla bli något.
Starka.
Älskade.
Trygga.
Mäktiga.
Inkluderade.
Sedda.
Att vara med någon.
Att vara som någon.
Vi vill alla vara det.
Vi vill vara män.
Men sanningen är den...
...att några av oss höll på att bli monster.
Inte din grej?
Jag dricker inte mycket.
Töm ett glas för DJ.
Vi fryser nästan ihjäl på grund av honom,
men en fin gest.
Nu kör vi.
-För DJ. -För DJ.
Hej.
Var det lika eländigt som du trodde?
Svara när jag ställer en fråga.
Visst, okej.
Det var mycket värre än vad jag hade kunnat ana,
och jag förstår inte hur du kunde utsätta mig för det.
Så lyder syndens lön, Devon.
Dra åt helvete.
Jag kan inte tro din otacksamhet.
Efter vad du gjort och allt jag gjorde för dig...
Vilken del av "dra åt helvete" förstår du inte, mamma?
Jag klantade mig ordentligt.
Jag är en usel unge.
Som inte vet tillräckligt om världen eller mig själv,
som sabbar saker ibland,
och jag lever med det varje dag.
En person är död på grund av mig.
Men du,
du är en vuxen som förstör livet för dessa barn
och det är inte en olycka.
Du planerade det här.
Och du njuter av det.
Jag må vara ett svart får.
Men du är en psykopat.
Tack för all hjälp idag.
Vi kommer att kontakta dig,
kanske så snart som imorgon,
så var beredd på det.
Ta hand om dig.
Skrik inte.
FÖR VÅR ÄLSKADE JAMIE
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir