Slyšeli jste to?
Co jako?
Nevím jistě.
Kámo,
neplaš nás, chceme se vyspat.
-Slyšel jsem to znova. -Venku je vždycky spousta zvuků.
Určitě to nic není.
Jestli Bo něco slyšel,
tak něco slyšel.
Řekněte, že se nám to jen zdá.
Může se osmi lidem zdát totéž?
Ať je to cokoliv, vsadím se, že se nám to vyhne.
Smrt si pro nás přijde.
Ať už to bude dravec, nemoc nebo...
neznámý osud,
smrt si pro nás přijde.
-Henry, teď ne. -Promiň,
ale je to pravda.
Smrtka si brousí kosu
-právě na nás. -Henry, teď ne.
A vítr a déšť A zimní bouře
Najdou nás olezlé...
Sakra.
Co to k čertu bylo?
Scotty...
Bo, nehýbej se.
Nikdo ani hnout.
-Ven! -Běžte!
Jdeme! No tak!
Pojď.
Trosečnice
Donutila tě k vyjednávání?
Víceméně.
Ta nejlabilnější nás zatlačila do kouta.
To jsem nečekal.
Pánové,
počkejte.
Dane, informoval jsi ho o našem problému s Leah?
Právě teď.
Musíš to nějak vyřešit.
Nemůže to počkat? V devět máme schůzi.
Můžu si s tím klukem promluvit sám.
Třeba se uvolní, když tam nebude nikdo další.
Nebo...
Mohla bych zaskočit
-a vy to vyřídíte s ní. -Ne,
ty evaluace neprovádíš, Gretchen.
To je porušení pravidel.
Tak je změníme.
Kdo to může udělat, kdo je tady boss?
Počkat...
Vy dva jste strávili spoustu hodin s těmi kluky
a pořád máme obrovskou díru, pokud jde o 15. den,
která by mohla zmařit celou operaci.
Tak promiňte, jestli mám nutkání
udělat to za vás.
Maestra mu rozváže jazyk.
Když jsem byla na vrcholu,
dokázala jsem vyždímat kámen.
Hodně štěstí.
Prosím.
Stojíte za hovno.
Prosím?
Je tady nová?
Stojí za hovno.
Vytáhnete na mě ty plesnivý výslechový metody?
Čekáte, že začnu mluvit?
Narušíte můj osobní prostor, abych zareagoval?
Hele,
bez urážky,
ale nepřevezete mě metodama, co jsem viděl tisíckrát,
když jsem se s babčou díval na detektivky.
Hele, já to chápu.
Co jako?
Že chci advokáta? Protože to bych teď chtěl.
Chápu, jak ti asi je.
Jsi mladý černoch,
máš spoustu důvodů nedůvěřovat autoritám.
Být na tvém místě,
ani náhodou bych s námi nemluvil.
To je taky pěkně obehraný.
Hrát si na toho, kdo rozumí.
Nic nehraju.
Jen jsem říkal pravdu
a doufal jsem, že uděláš totéž.
Ostatní mluvili?
Z větší části ano.
Tak jo,
zkuste to.
Nic nezaručuju, ale...
Dám vám šanci.
Rád bych slyšel o tom...
setkání s divokou šelmou.
Setkání?
To je hezký slovo.
Máš jiné?
Vlastně čtyři.
Posranej zápas o život.
Ty vole.
To mohla být moje lebka.
To nedopustíme.
A tvoje lebka je mnohem tvrdší než plastová dóza.
Ani ne.
Nesrostla mi jedna fontanela,
takže ji tam mám měkkou.
Za domem žije obluda
Jednou nás všechny ohlodá
Kristepane, Henry! Nechal bys toho?
Ale vážně.
Co to bylo?
Nějaká kočkovitá šelma?
Rozhodně nějaký dravec.
Ví, že to tam bylo?
Samozřejmě, že ne.
Neovlivnila by výsledek.
Řekla to jednou, řekla to tisíckrát.
Podrobnosti se mohou lišit,
ale kombinovaná hrozba v obou prostředích je naprosto stejná.
Ty ubrusy trochu zahřejou
a nechceme, aby Barbřina výbavička přišla nazmar,
ale vypadáme dost směšně.
Mám pocit, jako bych ležela v košíčku hranolků.
Jako v klubovně u kostela, když pořádají špagetovou večeři.
Mně se líběj.
Můžu si zase ustlat a to mi chybělo.
Ten pocit, že člověk něco dokázal.
A ne, Toni, doma mi nestlala hospodyně,
jak si asi pošetile myslíš.
To potěšení a privilegium bylo moje.
-Ty jsi šílenec. -Jo.
Definice šílenství je ráno se probudit a ustlat postel,
i když víš, že ji v noci zase rozházíš.
Ať zvedne ruku, kdo promarnil roky života
jako křeček v nekonečným kolečku stlaní postelí.
To je zkreslení krásného rituálu.
-Já křečky miluju. -Kde jsou mé osvobozené ženy,
které dávají volnou ruku chaosu?
Leah?
Nejsem na žádné straně.
Občas ustelu, občas ne.
-To je ujetý. -Fakt úchylný.
Tak jo, pomůžu ti ustlat.
Je to zrada na všem, v co jsem věřila,
ale o tom vztah je.
-Do prdele! -Toni!
Mohla spadnout na tebe!
-Jo. -Mohla tě zabít.
Nic mi není.
Panebože, Toni.
Bylo to o vlásek.
Co tenhle strom?
Šoupneme to tam,
aby to bylo nad zemí.
-Je to dost daleko? -Jo.
Henry říkal, že máme zásoby nechat asi míli daleko.
Došli jsme nejmíň dvakrát dál.
Vyzná se, když zrovna netrucuje.
Tak jo, já to udělám.
Dobře.
-Pokrčit kolena. -Počkej.
Co to děláš?
Většina těch věcí z bunkru je hnusná,
ale určitě jsme ještě nevyžrali všechny Joshovy pamlsky.
Geneticky neupravené krůtí maso z volného chovu.
Vyrobeno ručně v Napa Valley.
Pro Joshíka jen to nejlepší!
Strč si to do kapsy.
Ne, Scotty, s tím jsem skončil.
A já se s tebou nebudu hádat.
Neděláme to ze srandy.
Jde o přežití.
Viděls, jak se ti debilové cpou.
Podívej,
snad nás někdo zachrání,
nebo budeme mít zase kliku.
Ale zatím se musíme postarat sami o sebe,
jako vždycky.
Chápeš?
Co to tam píšete?
Neříkejte tomu krádež.
Nemalujte ten obrázek.
Ne, to jsem...
Nesoudila jsem tě.
Vypadalo to tak.
Nebo třeba jen máte takovej výraz.
Což se v téhle situaci moc nehodí.
Jestli to nebyla krádež, jak bys to označil?
Hele, vy jste starý.
Bez urážky, madam.
A mimochodem,
pořád jste sexy.
Myslel jsem to tak, že jste oba obletěli Slunce dostkrát na to,
abyste věděli, jak to chodí.
Když vám to říkám, myslím, že chápete.
Aby na tomhle světě dostal férovou šanci,
někdo musí podvádět.
Něco jsem ti přinesl, protože jsem velkorysej.
Našel jsem to u zubaře.
Měl jsem radost, než jsi začal o zubaři.
MAGAZÍN OPRAH
Je tady moc šero.
Uvidíme.
Klídek.
-Ruce mám čistý. -To je fuk.
Občas jsem myslel, že tam není ani flíček, a stejně vyváděl.
Promiň.
Najdi založenou stránku.
Boží, Flo z Progressive.
Nechápu, co na ní vidíš,
-ale proti gustu... -No tak!
Je zábavná a sexy!
Kdybysme spolu chodili,
mohl bych dělat blbosti a ona by to nebrala moc vážně.
-Díky. -V pohodě.
Ale tohle je obchodní schůzka.
Začal jsem dárkem, jako se to dělá v Japonsku.
Sleduj.
Znáš Deenu od nás z baráku?
Jo.
Koupil jsem od ní skautský sušenky,
zanes je do tý advokátní kanceláře, kde máma pracuje,
a prodal jsem je s pořádným ziskem.
Za dvě hodiny jsem vydělal stovku.
-Dobrý! -Jo.
Co si za to koupíš?
Cože? Ne...
Neutratím to,
investujeme to.
Poslouchej.
Znáš ty designerský trička,
po kterých lidi šílej?
Až je přestanou vyrábět,
můžeme je prodávat na internetu za trojnásobek.
Koupíme jich hromadu,
počkáme,
a pak na tom pořádně trhneme.
Třeba si pak koupíš velkou postel pro tu svou megaprdel.
Nebo extravelkou.
Jednou v životě si něco dopřej.
Ale jde o to,
že nejbližší obchod, kterej je prodává, je v Tallahassee.
Naši jedou příští sobotu s církevním sborem na výlet.
Mohli bysme
možná
jet tátovým autem.
Ale musíme se vrátit včas
a musí být v perfektním stavu.
Přesně o tom mluvím.
-Scotty, myslím to vážně. -Já taky.
Smrtelně vážně.
Co je?
Číhá tady nebezpečí
a já jsem měla hlavu zabořenou tak hluboko v týhle sračce,
že jsem přestala dávat bacha.
Takže udělám bezpečnostní kontrolu
a podívám se po pohřebákách.
Po pohřebákách?
Tak dřevorubci říkají mrtvým stromům.
Když spadnou, nadělají pěknou paseku.
Tak zatím.
-Já půjdu taky. -Kam jdeš?
Panebože,
jak se tváříš.
Dojdu pro vodu. Nejdu do války.
Asi půjdu s ní.
Však víte, za kámošku dáš i život a tak.
Tak zatím.
Dot je tamhle, hrdličky odlétly.
Měly bysme vést prezenci.
Zapisovat, kdy a proč odcházíš.
Není potřeba jít do detailů,
třeba když se jdeš vykadit...
Babička říká:
„Jdu do komůrky.“
Je to divný, ale proč ne.
Jsem otravná?
Ničím si reputaci svýma mámovskýma postojema?
Mám prostě pocit, že lidi v jednom kuse...
-Měly bysme přinést víc. -No ne!
-Tak jo, půjdeme. -Dámy,
kam jdete?
Přineseme bambus na spravení podsady.
Abysme se zabavily.
Jak se to říká?
Líný ruce...
Holý neštěstí.
Tak jo.
L a R.
Mám si udělat tabulku,
nebo stačí nalinkovat?
Prokrista,
co to se mnou je? Proč se chovám jako dozor na koleji?
Je to hezký.
Máš o nás starost.
Je to hnus.
Celej ten poplach
kolem spadlé větve
mně asi trochu vlezl pod kůži. Mám pocit, že se bohové zlobí.
Třeba bysme je měly nějak usmířit,
například obětovat pannu.
Já samozřejmě nepřicházím v úvahu.
Chceš říct, že já jo?
Ne, byl to jen žert.
To je jedno.
Martho, nechtěla jsem...
PACIENT: JOSHUA - ANTIBIOTIKA
Tohle je odvážný.
Krást za bílýho dne.
Nerad ti to říkám, ale nejsi nindža.
Máš dva metry a máš úžasný vlasy.
Nekradl jsem.
-Věci jsou společné. -Je na té lahvičce tvoje jméno?
No vážně, to je docela zajímavý.
Měl jsem tě spíš
za týpka, co si dá pivko s kámošema.
Ale prášky?
-To je ostrý. -Jdi do prdele, Taylore,
nejsou to prášky pro srandu. Jsou to...
Pokračuj.
Když budeš trochu upřímnej, možná z toho neudělám aféru.
Mám je na ptáka.
Šíleně mě pálí péro. Myslel jsem,
že antibiotika pomůžou.
Tuhle jsem se nakalil na párty,
skočil jsem na to s jednou holkou...
To teda tleskám, chlapáku!
Nebo mám spíš říct „kapáku“?
Proti posmívání se courám normálně protestuješ, ne?
Protože tos mi právě teď udělal.
Ne, posmívám se ti, žes byl debil a nevzal sis gumu.
Já tě fakt nesnáším.
Myslel jsem, že to zvládnu.
Tři dny na nějakým debilním táboře a hotovo.
Ale teď jsme tady
a každej den se musím dívat na ten tvůj nadutej ksicht.
A jak se pořád děláš,
jako bys byl něco víc,
jako bys měl pořád morální...
Jak se to říká?
Do prdele, jako bys měl navrch...
Morální převahu.
Jo.
Máš to na jazyku.
Myslíš si, že jsi tam jak doma. Ale nejsi, kámo.
Cos proved doma,
to nebyla morální převaha, ani náhodou.
Kirine...
Hej!
Ty vole.
-Co děláš? -Svoje věci.
Tak jo,
mohl by ses vrátit do tábora?
Budeme zvažovat, co dělat, kdyby se to zvíře vrátilo.
Jediná strategie je poddat se.
Zařadit se na své místo v přirozeném řádu věcí
-a nechat si všechno líbit. -Henry, přestaň.
Nemůžeš se takhle chovat. Jedna věc je užírat se,
protože máma s tátou se zavřeli v obýváku a lezli po sobě
-při Zápisníku jedné lásky... -Jasně, „máma“.
Snad jí tak můžu říkat.
Poslouchej.
Ta tvoje zatvrzelá morbidita?
Když jsme v normálním světě,
bylo to neškodný.
Skončil jsi kvůli tomu tady...
Stojí ti, pokaždý když mi to připomeneš?
Mohl bys do prdele poslouchat?
Tady je to jiný,
na ostrově.
Všichni se bojíme.
Nemůžeme si dovolit, abys nás srážel
těma svýma morbidníma řečma.
Víš, o čem často přemýšlím?
Líbí se jí, že jí říkáš „mami“?
Nebo ti to jen dovolí z lítosti?
Protože tvá vlastní máma mámou být nechtěla.
Nebo aspoň ne pro tebe.
Ty kriple zasranej!
Přeskočilo ti? Chceš mě zabít?
Ne, Henry. Naopak.
-Jen jsem ti chtěl ukázat... -Co jako? Psychopata v akci?
Jak moc chceš žít.
Opravdu hodně.
Jak to vypadá.
Udělals mi podlitiny.
Mrzí mě to.
Moc mě to mrzí.
Ta energie.
To sápání se po životě.
To od tebe teď potřebuju.
Tady jde o život!
Není to jen hra, víš?
Já vím.
Jen musíš opatrně...
s dávkováním té temnoty.
Každej to nezvládne.
Taky mě to mrzí.
Co jsem řekl.
A ty podlitiny.
To nic.
Hele, jsme bráchové.
To topení... Jak násilné bylo?
Jak jsem řekl, neviděl jsem to.
Jen jsem o tom slyšel, když se staly další věci.
Zapletl se někdo z nich do jiného incidentu,
při němž to vyšlo najevo?
Proč se nezeptáte jeho?
Koho?
Henryho?
Nebo Setha?
To není na mně.
Vzhledem k okolnostem,
měli si být na ostrově nejbližší.
Tak to vidíte.
Bydlíte pod jednou střechou, sdílíte rodiče,
ale to vás ještě nesblíží.
A co to podle tebe je?
Ještě ne.
Doplňuju kofein.
Vypij to tady,
protože do držáku na pití v autě se nevejde
a nechci, abys to rozlil.
-Co ještě máš? -Hele,
bez obav. Máme hromadu jídla.
-Scotty, řekl jsem nic drobivého. -Uklidni se.
Jedeme?
POVOLENÁ RYCHLOST
Gloria
Předstírat už nemá cenu
Gloria
Už vědí, jak si říkáš
Gloria
Kolik máme času?
Tak dvě minuty. Právě sjeli z dálnice.
-Hromada času. -Scotty, počkej.
Uvnitř je najde. Pojď dozadu.
Jsi si jistý?
Jo. Nikdo jiný sem nechodí.
Jen já, kvůli trávníku.
-Dej to sem. -Tak jo.
V pohodě.
Jednoho dne, až budeme kapitáni průmyslu,
budeme to vyprávět
na nějaké konferenci,
jako příběh svých skromných začátků.
To ne!
-Není to tak zlý. -Do prdele!
Možná si toho nevšimnou.
Děláš si srandu? Jsem v háji.
-Do prdele. -Bo, uklidni se.
Je to moje vina. Spravím to.
Ne, měl jsem všechno dvakrát zkontrolovat.
Scotty, běž domů.
Poslouchej.
Teta mě naučila jeden trik. Máš fén?
Jo.
Sakra.
Tady je.
Tak se dívej.
Scotty, nezabírá to.
Půjde to. Musí se to zahřát.
Už jsou tady.
-Přines mi utěrku. -Prosím.
Zabralo to.
Dokázali jsme to!
Našly jsme svou parketu.
-To je naše. -Netušila jsem, že manuální práce
je tak očistná.
Znáš ty cedule ve fabrikách,
že mají tolik a tolik dnů bez úrazu?
-Ne. -Kdybych měla počítadlo
hodin od poslední neurotický myšlenky, jsem na stovce.
Mám chuť stát se tesařkou.
Kašlu na potápění.
-Kašli na to. -Dej mi vodováhu a kladivo.
Stavěla bych jako divá.
Pořád bych jela, moc zaměstnaná a unavená, než abych se babrala v myšlenkách.
-Jako Ježíš? -Ale bez toho spasitelství.
Jen čistá tesařina.
-Byla bys sexy tesařka. -Díky.
Co uděláme s těma zbytkama?
To je dobrá otázka.
Rachel.
Ne. To ne.
-Já nevím. Ne. -Rachel.
Rachel, za deset minut
nebudeme mít co dělat.
Fakt to chceš riskovat?
Představuješ si při tom něčí tvář?
Mám pocit, že by to mohla být má tvář...
Zachovala jsem se jako kráva.
Ne.
Ty ne.
Jo, napal to!
Vlastně teď nepotřebuju společnost.
Já vím.
Možná bys měla jít pryč.
Dobře.
Martho,
jestli v sobě něco dusíš
a už s tím nechceš být sama...
Jsem tady.
Jestli jde o sex...
Doslova všechno kolem toho
mě děsí.
Asi jsem měla kliku.
Zažila jsem to jen z té lehčí stránky.
Většinou.
Ale já vím, že má taky temnou stranu.
A jestli jsi ji potkala, fakt mě to mrzí.
Něco ti navrhnu,
a klidně mě pošli do prdele.
Ale třeba bys mohla něco vyzkoušet.
Pomohlo by ti to rozjasnit to, kvůli čemu jsi smutná.
Co?
Dám ti super přátelskej návod.
Klidně to zkusím s tebou.
Teda ne s tebou,
ale s tebou.
Prostě spolu.
Tohle je blbost.
Nevím, proč se schováváme jako srabi na týhle pitomý římse.
Neříkals, že stačí schovat to jídlo?
Opravuju svoje dřívější tvrzení.
Jestli se fakt chceme chránit, můžeme předpokládat,
že v noci zaútočí na náš tábor.
Šelmy nezapomínají kořist tak rychle.
Opravdu ho bereme vážně?
Víte, že z něj mluví to jeho škarohlídství.
Přehání, jak moc jsme v prdeli.
Já nevím. Zdá se, že Henry ví, co dělá.
Kolik odznaků jsi získal
ve skautu?
Devadesát šest.
Včetně odznaku za znalost divočiny a obranu.
Jsem odborník, trubko.
-To ze mě myslím mluví. -Ty vole.
Jasně, klidně se vrať do tábora, Kirine.
Nebudeme se hádat s 96 odznaky.
Zůstaneme tady.
Vytáhněte mě.
Nejspíš si se mnou zahrává
můj ošidnej mozek, ale...
Pořád cítím jídlo.
To budu já.
Moje póry vytlačujou,
co jsem snědl.
A posledně to byl lančmít.
Mně to docela voní, Joshuo.
V pohodě, Bo?
Jo.
Chceš se vyměnit?
-Tady je víc místa. -Ne.
To je dobrý.
Jsem zvyklej se mačkat.
Držím tě.
V pohodě.
A vyměníme se,
-je tady mnohem víc místa. -Ne.
Možná později.
Potřebuju čurat.
Vyčurej se tady.
Lézt dolů a zase zpátky bude docela pruda.
Jo, to by bylo moudrý.
Lidská moč přirozeně odporuje zvířata.
Tak jo.
-Fakt je v pohodě? -Jo.
Jen je úzkostně pořádnej
a potřebuje soukromí.
Ale pro jistotu na něj půjdu dohlídnout.
Bo, stůj! Kam jdeš?
Tohle nemůžu. Vrátím to tam.
Ne! Brzdi, brácho!
Nemůžeme to jen někam zahrabat?
Scotty, tady nejsme já a ty
proti ostatním.
Jsme s nima.
Opravdu věříš,
že se na tebe nevykašlou, až je budeš potřebovat?
Tak hloupej nejsi.
To neudělají, jasný?
Hele, přesně tohle,
když budeš přemýšlet takhle,
šeredně se v lidech zklameš.
Ale tak to zrovna teďka mám.
Chceš si promluvit o tom, jak ses potom cítil?
Jak dlouho už jste přátelé?
Možná devět let.
Jo, osm nebo devět.
Je to jako...
Je to směs blbostí a vážných věcí,
tak se s někým skámošíte.
Víte,
jako Marvel nebo Capcom.
Dvojité sýrové hranolky v Jerry's.
Nebo když se rozesmějete,
když učitel fyziky mluví o „vzácných plynech“.
Takový blbosti.
A co bylo to opravdové?
To opravdový?
Jako...
opravdu nás drželo pohromadě to,
co jsme věděli o lidech.
Konkrétně?
Že tě chtějí vosrat.
A když...
jeden z nás v tomhle směru začal vyměkat,
překvapilo mě, že Bo byl první.
Pročpak?
Protože se to naučil opravdu brzy.
Od lidí, od kterých se to člověk učit nemá.
Prodali jsme všechny!
Dokázali jsme to. Vyprodali jsme.
Poslední se prodalo za víc.
-Prima. -Tak jo,
když odečteš poštovný,
dělá to 275 dolarů za kus.
-Za kus? -Za kus!
Jdeme to zabalit.
Jsme v pohodě?
Jo.
-Do prdele! -Ne!
Zatraceně!
Do pytle!
Tátova sekačka je v prdeli!
Položili jsme je na kanál? Ucpali jsme ho, do prdele!
Bo!
Co to sakra děláš?
Měla bys nosit dlouhé rukávy.
Takhle si koleduješ o malárii, horečku dengue...
Shelby, můžeš se uklidnit?
A podkolenky a dlouhé kalhoty,
-pokaždé když... -Přestaň!
Celý den jsi taková. Co se děje?
Co je? Jen navrhuju pár bezpečnostních opatření.
Ten strom.
Myslíš na ten strom.
Pořád padá.
Pořád si představuju,
-jak mi tě málem vzal. -Hele,
nikam nejdu.
Ale chápu to.
Ten šílenej strach, že mě ztratíš.
-Chápu to. Jsem fakt skvělá. -Sklapni.
Jak můžeš chtít, abych zakryla tohle tělíčko?
Fakt mě chceš v kalhotách, dlouhých rukávech a podkolenkách?
Ne, rozmyslela jsem si to.
Tohle...
stojí za hovno.
To byl italskej přízvuk?
Dělal jsi Luigiho?
Jako „tohle stojí za hóvno“.
Ne.
Jen jsem udělal pauzu.
Jako...
To je škóda, protóže jsem myslel, že pro změnu děláš něco
dócela roztomilýho.
No,
ale stóji to za hóvno.
Oprávdu to stóji za hóvno.
Dobrý, teď je řada na mně.
Tenhle podělánej kámen mi rózedírá zádek.
Býlo nám lépe na pláží.
Co to bylo? Jamajskej přízvuk?
Italiano přes angličtinu přes español.
Na rozdíl od tebe, Chicago, jsem světoobčan.
Prdel tvý mámy je prej světoobčanka.
Jako že prdel tvý mámy je zcestovalá.
Nebo spíš zcestovaná. Jako že je promiskuitní.
Všichni to pochopili, nemusíš to vysvětlovat.
Rafe, fakt tomu vyližprdelkovi dovolíš, aby takhle mluvil o tvý mámě?
A jsme v homofobní části večera.
Blahopřeju.
Jak to, „homofobní“?
Vyližprdelka?
Vyližprdelka není homofobní.
-Každej může lízat prdel. -Vychází to
z homofobie. Jako jediný gay tady
bych to snad mohl vědět nejlíp.
Jak víš, že jsi tu jediný gay?
Třeba to jen skrývám.
Tvoje domněnky o mé sexualitě jsou...
velmi urážlivé, Ivane.
Jo, promiň, máš pravdu.
Jasně, klidně jsi tu kapavku mohl dostat od chlapa, nebo...
od někoho na jiné části genderového spektra.
Vysvětlím to ostatním.
Tady Kirin má gonorrheu.
Chytil jsem ho, jak kvůli tomu krade Joshovy prášky.
Sakra, Kirine.
Je mi tě líto, ale...
Měl ses nejdřív zeptat.
Mohl jsem ti pomoct.
Rád probírám dávkování.
Je to trapný, jasný?
A ty,
s těma svýma kecama, že budeš mlčet jako hrob...
Na chvilku jsem myslel, že budeme v pohodě.
To bylo předtím, než jsi mě urazil. Promiň.
Jdi do hajzlu!
Já vlastně jsem vyližprdelka.
Jako doslova.
-Cože? -Ne, je to pravda.
Maggie...
Loni v létě o prázdninách
jsem jí vylízal zadek.
Řekla si o to,
tak jsem na to skočil
nosem napřed.
Lhal bych,
kdybych řekl, že už bych to neudělal.
Klidně.
Vrhl bych se nosem napřed
do jejího pozadí.
Do hloubky, jako badatel...
-Já se počurám. -Do toho!
Vymoč se rovnou tady. Zaručený prostředek proti šelmám.
Jo.
Bo o něco přišel.
To je blaho.
Scotty, vím, že tam jsi.
Můžeš jít se mnou, prosím?
Ne!
Prosím tě.
Děsí mě, když jsi za mnou.
Nemůžu. Jsme rozhádaný.
No jasně,
tak promiň, že jsem to jídlo vrátil.
Já myslím, že odpustíš.
Hele, to jsem nebyl já.
Počkej.
Skála, kde jsou kluci, je tamhle.
Budeme utíkat jako minule?
Já nevím.
Třeba to nic nebylo.
-Do prdele! Utíkej! -Padáme!
Pojď! Běží za námi!
A do prdele!
Ty vole!
Běží za náma!
Scotty, dělej!
Utíkejte! Chytni se provazu.
Scotty, máš ho! Pomůžu ti.
Pojď, vytáhnu tě.
-Pojď. -Nahoru!
Dělej, Bo!
Už je tady!
Pomoc!
Dobrý, utíká.
-Pojď. -Pomůžu ti.
Dělej, Bo! Pojď, držím tě.
-Pojď. -Dělej, Bo!
Pojď!
Prosím o pozornost.
Posaďte se, prosím.
Udělejte si pohodlí,
objednejte si pití.
Protože, kotě,
přišly jsme tě pobavit.
-Co to děláš? -Já nevím.
Viděla jsem jednu barovou zpěvačku...
-Jo. -Nevím proč.
Raz, dva, tři.
Co to má bejt?
Žádný řeči tam na laciných místech!
I kdyby to bylo blbý,
zkoušely jsme to dvě hodiny.
Spíš tři.
-Rachel se do toho zažrala. -Začneme.
Dva...
Raz, dva, tři.
Zdá se mi to, nebo nejsou tak špatný?
Úplně jí to neladí, ale to mě podrž.
Alabama, Arkansas
Mámu a tátu miluju Ale s tebou je to jinačí
Jejdamane, jejdanáček
Vždyť ty jsi můj miláček
Ty jsi má láska největší
Domů
Chci jít domů
Doma je tam, kde jsi ty
Domů, chci jít domů
Tohle je
nejkrásnější okamžik mého života.
Víš jak, když něco tak strašně moc chceš,
že se o to modlíš ze všech sil?
A pak to konečně přijde.
Ale je to jako...
Není to ono.
Jako by to přišlo ve špatnou dobu nebo špatným způsobem.
Říkáš si:
„Do prdele!“
Bůh je pěknej parchant.
Je to tak.
Pořád jsem se modlil.
Každou noc před spaním, každou neděli v kostele,
abych dostal Jaguara.
A teď říkám: „Panebože,
„takhle jsem to nemyslel!“
Ale všechna čest těm ostatním.
Pomohli nám.
To jo.
Promiň, Bo.
Asi to ode mě neslyšíš dost často.
Nemusíš se omlouvat. Já neumím dost rychle běhat.
Jo, ale je moje chyba, že jsi musel.
-Je moje chyba, že tu vůbec jsme. -Hele...
Je to taky moje vina.
Jsem na to hrdej.
Jsme divoši, co?
Ale víš, co je fakt blbý?
Když to zvíře zaútočilo,
neměli jsme u sebe žádné jídlo.
Asi na tom nezáleží.
Asi ne.
Znáte ten pocit, že stojíte proti něčemu
neoblomnému?
Ať se snažíte vyškrábat nahoru, jak chcete,
vždycky vás to srazí dolů.
Postará se, abyste věděli, že nikdy nevyhrajete.
Co je to?
Můj bývalý dům.
Bydleli jsme tady asi do mých sedmi.
Je hezkej.
-Opravdu hezkej. -Jo.
Je to pořádnej barák.
Nemusel ses s nikým dělit o pokoj.
Poslouchat celou noc přes zeď porno od souseda.
Přišel jsem si připomenout, co jsem ztratil a co zase chci mít.
Je na prodej.
Sakra.
Možná je taky dostala banka.
Pojď.
BŘEZEN 07 - ČERVENEC 06
Vzali nám ho.
DUBEN 09
Jsme tu jen ty a já, Bo.
Jen ty a já.
Proberte se, lazaři!
Já a Bo jsme přemýšleli.
Ta kočka se bude vracet, dokud ji nezastavíme.
To není úkol pro jednoho nebo dva,
dokonce ani pro sedm.
Bude to chtít všechny dohromady.
Tak vstávejte! Na co čekáte?
Musíme zabít jaguára.
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Lucie Musílková