Ați auzit?
Ce?
Nu sunt sigur.
Ți s-a părut.
Nu striga „lupul” când încercăm să dormim.
- Cred că am auzit din nou. - Mereu sunt o mulțime de zgomote.
Sunt sigur că nu e nimic.
Dacă Bo a auzit ceva,
înseamnă că a auzit.
Vă rog, spuneți-mi că a fost doar în imaginația noastră.
Pot opt oameni să-și imagineze toți același lucru?
Orice ar fi, pun pariu că s-a decis să stea la distanță.
Moartea va veni.
Fie că este vorba de un carnivor, de boală, sau...
necunoscutul destinului,
moartea va veni.
- Henry, nu acum. - Îmi pare rău,
dar e adevărat.
Își ascute coasa,
- ...special pentru noi. - Henry, nu acum.
Și vântul și ploaia Și vijeliile de iarnă
Vom fi găsiți cu scoici...
La naiba!
Ce dracu' a fost asta?
Scotty...
Bo! Nu te mișca!
Nimeni nu mișcă!
- Ieșiți! - Haideți!
Să mergem! Haideți! Repede!
Haideți!
Sălbaticii
Deci, te-a încolțit să negociezi?
Mai mult sau mai puțin, da.
Subiectul cel mai dezechilibrat dintre toți reușește să ne forțeze mâna.
Nu prevăzusem asta.
Domnilor,
așteptați!
Dan, l-ai informat despre mica noastră durere de cap, Leah?
Chiar acum, da.
Trebuie să te ocupi de asta.
Poate aștepta? Avem întâlnire la nouă.
Aș putea vorbi singur cu puștiul.
Poate se va destinde cu doar o singură pereche de ochi pe el.
Sau...
Aș putea să-ți țin eu locul
- ...cât tu o rezolvi pe ea. - Nu,
tu nu poți lua interogatorii, Gretchen.
E o încălcare a procedurii.
Atunci să schimbăm procedura.
Cine poate întreba despre asta, cine e șefa aici?
Așteptați...
Voi doi ați lucrat ore nenumărate cu băieții
și încă avem o uriașă necunoscută în Ziua 15,
care ar putea pune capăt întregii operațiuni,
așa că-mi cer scuze că vreau
să mă ocup eu de asta.
Maestra îl va face să vorbească.
În zilele mele de glorie,
puteam face și o piatră să vorbească.
Succes!
Poftim.
Nu te pricepi deloc.
Pardon?
E începătoare?
E nașpa la treaba asta.
Scoți la înaintare tactici de interogare fumate,
așteptând ca eu să umplu tăcerea?
Încerci să-mi invadezi spațiul personal ca să obții o reacție?
Adică uite,
fără supărare,
n-o să mă faci cu mișcări pe care le-am văzut
în Lege și ordine: Intenții criminale cu bunica mea.
Ascultă, omule, înțeleg.
Ce?
Îmi aduci un avocat? Pentru că asta aș vrea acum.
Știu ce e în capul tău.
Ești tânăr, ești de culoare,
ai toate motivele din lume să nu ai încredere în autorități.
Dacă eram în locul tău,
sigur nici eu n-aș fi vorbit cu noi.
Și asta e o mișcare obosită.
Textul cu „eu te înțeleg”.
Nu a fost un text.
Spuneam doar niște lucruri adevărate,
sperând că poate vei face la fel.
Ceilalți au vorbit?
În cea mai mare parte, da.
Bine,
pune-mă la încercare!
Nu promit nimic, dar...
Te las să arunci zarurile.
Nu m-ar deranja să aud despre...
întâlnirea cu animalul sălbatic.
Întâlnire?
E un cuvânt drăguț pentru ce a fost.
Ai altul?
Trei, de fapt.
O luptă pe viață și pe moarte.
La naiba!
Ăsta putea fi craniul meu.
Nu vom lăsa să se întâmple asta, J.
Și craniul tău e mult mai puternic decât borcanul de plastic.
Nu chiar.
O fontanelă nu mi s-a închis complet,
așa că partea aia e încă spongioasă.
O, un monstru trăiește în curtea noastră
Vom fi găsiți cu urme de mușcături Pe testicule
Henry, Doamne! Poți să încetezi?
Serios, totuși,
ce-a fost chestia aia?
O felină mare, poate?
Categoric un prădător.
Ea știe că asta a fost acolo?
Nu, bineînțeles că nu, bine?
Nu ar trișa.
A spus-o o dată, a spus-o de o mie de ori.
Datele pot varia,
dar amenințarea combinată totală în ambele medii este absolut egală.
Înțeleg că fețele astea de masă sunt oarecum călduroase
și nu vrem să irosim prostiile de petrecere ale lui Barb,
dar toate arătăm ridicol.
Da, parcă aș fi într-un coș cu cartofi prăjiți.
Da, ca un subsol de biserică în seara cinei cu spaghete.
Ei bine, eu le ador.
Pot să-mi fac patul din nou, îmi era dor de asta.
E acel sentiment al realizării.
Toni, menajera noastră nu-mi făcea patul,
așa cum presupui tu.
Plăcerea și privilegiul îmi aparțineau.
- Doamne, ești nebună! - Da.
Nebunie e să te trezești în fiecare dimineață să-ți faci patul,
știind că o să-l deranjezi iar seara.
Ridicați mâna dacă ați pierdut ani din viață
cu nenorocita de roată de hamsteri care e făcutul patului.
E o denaturare a unui ritual frumos.
- Iubesc hamsterii. - Bine, unde sunt reginele mele eliberate
cărora le place să lase haosul să domine?
Leah?
Nu sunt de nicio parte.
Uneori fac patul, alteori nu.
- Asta e chiar aiurea. - Cu adevărat sociopat.
Bine, la naiba, te ajut să faci patul.
E o trădare a tot în ce am crezut vreodată,
dar asta înseamnă o relație, nu?
- La naiba! - Toni!
Ar fi putut să te lovească!
- Da. - Putea să te omoare.
Sunt bine.
Doamne, Toni!
A fost cât pe-aci.
Ce zici de copacul ăsta de aici?
Le putem ridica
la distanță de pământ.
- Ești sigur că e destul de departe? - Da.
Henry a spus să ținem alimentele la peste un kilometru.
Am mers cam de două ori pe atât.
Puștiul știe ce spune atunci când nu e un nemernic.
În regulă. Fac eu onorurile.
Bine.
- Îndoaie genunchii! - Stai!
Ce faci?
În mare parte, ce e în buncăr sunt gunoaie,
dar sunt sigur că nu am luat toate gustările lui Josh.
Pastramă de curcan de curte, nemodificat genetic.
Făcută artizanal în Valea Napa.
Doar ce-i mai bun pentru băiatul meu, Joshy!
Pune-l în buzunar!
Nu, Scotty, nu mai fac asta.
Și eu nu mai port discuția asta cu tine.
Nu e ca și cum am face-o de amorul artei.
Asta e autoconservare.
Frate, ai văzut cât de repede mănâncă nemernicii ăia tot?
Hei, uite,
să sperăm că vom fi salvați,
sau poate mai dăm o mare lovitură.
Dar, deocamdată, trebuie să ne facem propria plasă de siguranță,
cum am făcut întotdeauna.
Înțelegi?
Hei, ce scrii?
Nu numi asta „furt”!
Nu zugrăvi asta așa!
Nu asta făceam...
Nu făceam o judecată morală.
Pare că da.
Sau poate că pur și simplu aveai doar fața aia de judecător.
Ceea ce, sincer, nu e grozav în această situație.
Dacă nu a fost furt, cum l-ai clasifica?
Uite, sunteți bătrâni.
Fără supărare, doamnă.
Și, apropo,
încă te ții bine.
Ce am vrut să spun e că ați trăit destul
ca să știți cum merge treaba.
Deci, când vă spun acest lucru, cred că înțelegeți.
Pentru a răzbi pe lumea asta,
unii oameni trebuie să trișeze.
Ți-am luat ceva, pentru că sunt un tip generos.
Am găsit-o la dentist.
A fost frumos până la partea cu dentistul.
REVISTA OPRAH
E prea întuneric aici.
Să vedem.
Relaxează-te!
- Sunt treaz. - Nu contează.
Au fost momente când am crezut asta și s-a dovedit pe dos.
Greșeala mea.
Du-te la pagina cu semn.
E Flo de la Progressive.
Mie nu mi se pare mișto,
- ...dar gusturile nu se discută. - Haide, omule!
E amuzantă și sexy.
Cred că, dacă ne-am vedea,
aș putea face lucruri prostești și ea nu ar lua-o prea în serios.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Dar e, de fapt, o întâlnire de afaceri.
Am început cu un cadou, cum se face în Japonia.
Uită-te aici!
O știi pe Deena? Stă în bloc cu mine.
Da.
Am cumpărat o grămadă din prăjiturile ei de cercetaș,
le-am dus la firma aia de avocatură unde lucrează mama
și le-am dat la suprapreț.
Am făcut o sută în cap în două ore.
- Bravo! - Da.
Ce ai de gând să cumperi?
Ce am de... Nu.
Nu îi cheltuiesc,
îi reinvestim.
Să-ți spun.
Sunt tricouri din alea făcute cu designeri,
după care oamenii sunt înnebuniți.
Și, odată ce nu se mai fabrică,
le putem vinde online cu de trei ori mai mult.
Deci eu zic să cumpărăm multe,
le ținem
și apoi le vindem scump.
Poate chiar îți iei un pat dublu în care să încapi,
sau un nenorocit de pat dublu XL, ceva.
Să ne luăm și noi odată ceva frumos.
Dar problema este
că cel mai apropiat magazin care vinde așa ceva e în Tallahassee.
Părinții mei pleacă sâmbătă într-o excursie cu biserica.
Am putea,
zic,
să luăm mașina lui tata.
Trebuie să fim înapoi la timp
și mașina să fie în stare perfectă, înțelegi?
Așa ziceam și eu.
- Scotty, vorbesc serios. - Și eu.
Cât se poate de serios.
Ce?
Pândește ceva periculos,
și m-am cufundat atât de mult în porcăria asta de carte,
încât mi-am luat ochii de pe minge.
Merg să fac un rond de siguranță,
să văd dacă mai sunt ucigași.
Ucigași?
Da, așa numesc tăietorii copacii putrezi.
Pentru că, atunci când cad, fac ravagii, evident.
Ne vedem mai târziu.
- O să mă duc și eu. - Unde te duci?
Doamne,
uită-te la fața ta!
Mă duc să aduc apă, bine? Nu plec la război.
Cred că voi alege
știți voi, să trăiesc și să mor cu prietenii și restul, așa că...
O să... Pa!
Dot a plecat, tinerele căsătorite au șters-o și ele.
Ar trebui să avem o condică.
Unde să crii când pleci și de ce.
Nu trebuie să zici foarte exact,
cum ar fi dacă mergi la toaletă...
Bunica mea spune:
„Vizitez cea mai mică încăpere.”
Sigur. Ciudat, dar sigur.
Sunt una care strică cheful tuturor?
Adică îmi distrug reputația de stradă cu toată energia asta maternă?
Pare că lumea pleacă de lângă...
- Ar trebui să luăm mai mult. - O, Doamne!
- Da, să ne întoarcem. - Doamnelor,
unde vă duceți?
Ne mai trebuie bambus să reparăm platforma.
Încercăm să fim harnice.
Cum era proverbul ăla vechi?
Mâini inactive...
Lucrul diavolului.
Bine.
L și R.
Ar trebui să fie tabel
sau în formă liberă?
O, Doamne,
ce naiba am? De ce mă comport ca un supraveghetor de sală?
E frumos.
Îți pasă, atâta tot.
Știu, e dezgustător.
Cred că m-a afectat
realitatea de groază cu „ucise de copac”.
Simt că zeii sunt supărați pe noi.
Poate ar trebui să facem ceva pentru a-i potoli,
precum sacrificarea unei virgine.
Evident, eu nu sunt candidată.
Vrei să spui că eu aș fi?
Nu, glumeam.
Nu contează.
Martha, nu am vrut să...
PACIENT: JOSHUA COMPRIMAT ANTIBIOTIC
E îndrăzneț.
Furi în plină zi.
Nu vreau să-ți dau o veste proastă, dar nu ești ninja.
Bine? Ai cam doi metri și un păr superb.
Nu furam.
- Marfa e la comun. - Pe flaconul ăla e numele tău?
Sincer, ce întorsătură intrigantă!
Credeam că ești mai degrabă...
Unul căruia-i place berea.
Dar pastile,
- ...e mult. - Dispari, Taylor, nu sunt de genul...
Nu sunt droguri. Sunt pentru...
Continuă!
Un pic de onestitate și aș putea fi mai puțin dispus să fac mare tam-tam.
Pentru scula mea, bine?
Mă arde ca focul de câteva zile și m-am gândit
că antibioticele ar putea ajuta.
M-am îmbătat la o petrecere
și am ajuns să fac niște chestii cu o fată și...
Rundă de aplauze, băiat neglijent!
Sau ar trebui să spun „sculament”?
Nu erai împotriva judecării comportamentului sexual?
Asta mi-ai făcut.
Nu, te judec fiindcă ești un tâmpit care n-a purtat prezervativ.
Chiar te urăsc, știi?
Credeam că pot trece peste asta.
Trei zile într-o tabără de căcat și am fi terminat.
Dar acum suntem aici
și trebuie să-ți văd fața aia îngâmfată în fiecare zi.
Și atitudinea pe care ai avut-o mereu,
ca și cum ai fi superior,
ca și cum ai avea întotdeauna morală,
la naiba, care e cuvântul?
Nenorocitul de om superior...
Ținută morală înaltă.
Da.
Îți stă pe vârful limbii,
pentru că tu crezi că ești mereu așa. Dar nu e așa.
Mizeria făcută acasă
nu a fost ceva moral, nici pe departe.
Kirin...
Hei!
La naiba. Hei!
- Hei, omule, ce faci? - E treaba mea.
Bine,
vrei să te întorci în tabără, să iei o pauză?
Facem o strategie, în cazul în care chestia aia se întoarce.
Supunerea este singura strategie.
Ne luăm locul în ordinea firească a lucrurilor
- ...și o lăsăm să facă ce vrea cu noi. - Gata!
Nu te poți purta așa. Una e să fii bosumflat
pentru că mama și tata au acaparat camera de zi
- ...să se uite la Jurnalul, dar... - Da, „mama”.
Doamne, pot să-i spun așa.
Hei, ascultă-mă!
Transmiți o energie morbidă, înverșunată.
În lumea reală,
e inofensivă, de acord.
Te-a făcut să participi la tâmpenia asta...
Îți face plăcere mereu când îmi aduci aminte?
Vrei să asculți naibii?
E diferit aici,
în acest loc.
Toți suntem speriați.
Nu putem lăsa atitudinea asta morbidă
să ne tragă și mai jos.
Știi la ce mă gândesc mult?
Chiar îi place că îi spui „mamă”?
Sau doar îți permite asta din milă?
Pentru că propria ta mamă nu a vrut să fie mamă.
Sau, cel puțin, nu pentru tine.
Fătălău nenorocit!
Ți-ai ieșit din minți? Vrei să mă omori?
Nu, Henry. Din contră.
- Voiam doar să vezi... - Ce să văd? Un psihopat în acțiune?
Să vezi cât de mult vrei să trăiești.
Foarte mult.
După cum se vede.
Ai lăsat urme.
Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău!
Energia asta.
Această energie pentru supraviețuire cu orice preț
e ce vreau de la tine acum.
Bine? E vorba de viață și de moarte.
Nu e pasiunea mea, înțelegi?
Da.
Știu.
Trebuie doar să fii atent, știi, cu...
Nivelurile întunecate.
Nu toată lumea le face față.
Și mie îmi pare rău.
Pentru ceea ce am spus.
Și pentru semnele lăsate.
E în regulă.
Știi, suntem o familie.
Această scufundare forțată... Cât de violentă a fost?
Cum am spus, nu am văzut.
Am auzit doar despre asta, știi, după alte mizerii.
A mai existat un alt eveniment care să-i implice pe oricare dintre ei,
care a făcut să se afle asta?
De ce nu-l întrebi pe el?
Pe cine?
Pe Henry?
Sau pe Seth?
Nu pot spune eu.
În situația dată,
ar fi trebuit să fie cei mai apropiați de pe insulă.
Cred că e de la sine înțeles.
Împărțim un acoperiș, împărțim niște părinți.
Nu asta ne apropie.
Și, după tine, ce ar face-o?
Nu încă.
Îmi iau cofeina.
Bea acum,
pentru că nu se potrivește în suportul de pahare
și nu vreau s-o verși.
- Ce altceva mai ai? - Omule,
m-am ocupat, bine? Gustări peste gustări, peste gustări!
- Scotty, am spus „fără firimituri”. - Relaxează-te!
Plecăm?
LIMITĂ DE VITEZĂ
Gloria
Cred că au numărul tău
Gloria
Cred că au numele de cod
Gloria
Cât timp avem?
Două minute? Tocmai au ieșit de pe autostradă.
- Tot timpul din lume. - Scotty, așteaptă!
Înăuntru le găsește. Hai prin spate!
Ești sigur?
Da. Nimeni altcineva nu vine aici.
Doar eu, pentru gazon.
- O iau eu. - În regulă.
Am reușit!
Într-o zi, când vom fi titani ai industriei,
vom spune această poveste
la o conferință Forbes,
povestea începuturilor noastre umile.
Nu!
- Nu e chiar așa de rău. - La naiba!
Poate că nu vor observa.
Glumești? Sunt terminat.
- La naiba! - Bine, Bo, calmează-te!
Eu sunt de vină. O să repar.
Nu. Ar fi trebuit să mă asigur.
Scotty, du-te acasă!
Ascultă-mă!
Mătușa m-a învățat un truc. Ai un uscător de păr?
Da.
La naiba!
Ține.
Bine. Privește!
Scotty, nu merge.
O să meargă. E vorba de căldură.
Au ajuns.
- Adu-mi un prosop! - Bine, poftim.
A mers.
Am reușit. Chiar am reușit.
Ne-am găsit calea spre succes.
- Împlinirea. - Habar n-am avut că munca fizică
e atât de purificatoare!
Știi panourile alea,
„X zile fără accidente”?
- Nu. - Dacă aș avea unul să numere
orele de la ultimul meu gând nevrotic, ar fi 100.
Mă face să vreau să fiu tâmplar.
La dracu' cu scufundările!
- La dracu' cu asta! - Am nevoie doar de o nivelă și un ciocan.
Aș construi ceva adevărat.
Aș fi prea ocupată și prea obosită să mă gândesc la viață.
- Ca Iisus? - Fără chestiile mesianice jalnice,
știi? Doar tâmplărie.
- Ai fi un tâmplar foarte sexy. - Mulțumesc.
Ce ar trebui să facem cu resturile astea?
E o întrebare bună.
Rachel!
Nu!
- Nu știu. Nu. - Rachel!
Rachel, în zece minute,
nu vom mai avea nimic de făcut.
Chiar vrei să te confrunți cu asta?
Îți imaginezi chipul cuiva când faci asta?
Fiindcă simt că ar putea fi fața mea, pentru că...
M-am purtat urât.
Nu.
Nu tu.
Da, târfă! Dă cu ele de pământ!
De fapt, nu am nevoie de companie acum.
Știu.
Poate ar fi mai bine să pleci.
Bine.
Martha,
dacă te preocupă ceva
și te-ai săturat să fii singură cu acel ceva...
Sunt prin preajmă.
Cum ar fi, poate, sexul.
Literalmente, totul despre el
mă îngrozește.
Da, cred că am fost norocoasă într-un fel.
Eu am trăit doar partea luminoasă.
În cea mai mare parte.
Dar știu că există o parte întunecată.
Și, dacă ai trăit-o, îmi pare foarte rău.
O să spun ceva
și poți să mă trimiți la dracu'.
Dar ar putea fi ceva ce ai putea încerca
și care ar putea aduce la lumină chestia asta care te întristează.
Ce?
Îți dau un curs foarte ușor de urmat.
La naiba, o să încerc cu tine.
Nu cu tine,
odată cu tine.
Dar împreună, înțelegi?
E o mare tâmpenie!
Nu știu de ce ne ascundem ca o adunătură de târfe pe stânca asta.
Ai zis că va fi suficient să mutăm mâncarea.
Îmi modific declarația anterioară.
Dacă vrem să ne protejăm, sigur e să presupunem că tabăra de pe plajă
va fi ținta la noapte.
Prădătorii nu-și uită urmele.
Chiar îl luăm în serios?
Doar ne scoate ochii cu prostiile lui de cobe,
exagerează cu cât de terminați suntem.
Nu știu, Henry pare să se priceapă.
Hei, câte insigne ai câștigat
la cercetași?
Nouăzeci și șase de insigne de merit.
Inclusiv pentru Modelele sălbăticiei și Apărare.
Am experiență, „Karen”.
- Cred că asta îți scoate ochii. - La naiba!
Da, sigur. Du-te înapoi în tabără, dacă vrei, Kirin.
Nu ne vom contrazice cu 96 de insigne.
Noi rămânem aici.
Ajută-mă să urc.
Probabil e vorba doar de creierul meu
care-mi joacă feste, dar...
Încă simt miros de mâncare.
Cred că de la mine.
Porii mei chiar emană
ce am mâncat și, în ultima vreme,
am mâncat multe conserve de șuncă.
Nu-mi displace, Joshua.
Te simți bine, Bo?
Da.
Vrei să-mi iei locul?
- E mai mult spațiu aici. - Nu.
E în regulă.
Sunt obișnuit să fiu storcit.
Te-am prins.
Ești în siguranță.
Îmi iei locul,
- ...e mult mai mult loc. - Nu.
Poate mai târziu.
Trebuie să fac pipi.
Fă pipi de pe margine.
Va fi greu să tot urci și să cobori.
Da, ar fi înțelept.
Urina umană e un produs natural de respingere a animalelor.
Bine.
- Ești sigur că e bine? - Da, da.
E doar un ciudat simandicos,
are nevoie de intimitate.
Dar mă duc să văd ce face, să fiu sigur.
Bo, oprește-te! Unde te duci, frate?
Nu pot face asta. O pun înapoi.
Nu... Oprește-te!
N-o putem îngropa undeva?
Scotty, nu mai suntem noi doi
împotriva tuturor, înțelegi?
Suntem cu ei.
Chiar crezi
că nu vor schimba foaia și n-o să te lase la nevoie?
Știi bine asta.
Nu vor face asta, înțelegi?
Uite, asta este
mentalitatea prin care ajungi
să fii al naibii de dezamăgit de oameni.
Da, cam cum sunt eu acum.
Vrei să vorbim despre cum te-a făcut asta să te simți?
De cât timp sunteți prieteni?
De nouă ani, poate.
Da, opt sau nouă.
E ca și cum...
Este ca o combinație de prostii și apoi de chestii serioase
care te apropie de cineva.
Știți,
te joci Marvel vs. Capcom.
Cartofi prăjiți cu multă brânză la Jerry's.
Sau s-o iei razna
când profesorul de fizică spune „particule gazoase”.
Tâmpenii de genul ăsta.
Și chestiile serioase?
Chestiile serioase?
Cum ar fi...
chestiile reale care ne-au ținut împreună
erau ce știam despre oameni.
Și anume?
Că vor să te doboare.
Și dacă...
era să ne înmuiem vreunul,
mă surprinde că Bo a făcut-o primul.
De ce?
Pentru că și-a luat-o foarte devreme.
De la cei de la care n-ar fi trebuit.
Toate tricourile s-au vândut!
Am reușit. Am vândut toată marfa.
Ultimul tocmai s-a vândut la un preț foarte mare.
- Frumos. - Bine,
după expediere, ne rămân
cam 275 de dolari de fiecare.
- De fiecare? - De fiecare!
Hai să le împachetăm.
Nu e nimeni, nu?
Nu.
- La naiba! - Nu!
La naiba!
La dracu'!
Mașina de tuns iarba e terminată!
Am pus cutiile peste scurgere? Cred că am astupat-o!
Bo!
Ce naiba faci?
Ar trebui să porți mâneci lungi.
Pielea expusă atrage malaria, febra Dengue...
Shelby, te calmezi?
Șosete înalte și pantaloni lungi
- ...de fiecare dată... - Gata!
Ai fost așa toată ziua. Ce ai?
Ce? Sugerez doar niște măsuri de siguranță.
Copacul.
Te gândești la copac.
Cade mereu.
În capul meu, tot cade
- ...și aproape mi te răpește și... - Hei!
Nu plec nicăieri.
Dar înțeleg.
Știi, frica nebună de a mă pierde,
- ...asta înțeleg. Sunt grozavă. - Taci!
În regulă. Cum îmi poți cere să mă acopăr?
Chiar încerci să-mi pui pantaloni, mâneci și șosete înalte?
Nu, m-am răzgândit în legătură cu asta.
Asta...
E ca naiba.
A fost un accent italian?
Erai Luigi?
Ai zis „ca naiba” cu accent italian?
Nu.
Doar am făcut pauză,
cum ar fi... „ă”.
Păcat, pentru că, măcar o dată, mi s-a părut că faci
ceva adorabil.
Ei bine,
asta chiar e ca naiba.
E cu adevărat ca naiba.
Bine. E rândul meu.
Piatra asta-mi omoară fundul.
Era mai bine pe plajă.
Ce-a fost ăsta? Jamaican?
Italiano via engleză, via español.
Spre deosebire de tine, Chicago, eu sunt un cetățean al lumii.
Am auzit că fundul mamei tale e un cetățean al lumii.
Adică fundul mamei tale a călătorit mult.
Pe la alții. E, cum s-ar zice, promiscuă.
S-a înțeles gluma. Nu trebuie să explici prea mult.
Raf, îl lași pe lingătorul ăsta de funduri să vorbească așa de mama ta?
Și am ajuns la partea homofobă a serii.
Felicitări tuturor!
Ce naiba vrei să spui cu „homofobă”?
„Lingător de funduri.”
Nu e ceva homofob.
- Oricine poate linge funduri. - E ceva înrădăcinat
în homofobie. Ca singurul homosexual de aici,
poate ar trebui să fii de acord cu mine.
De unde știi că ești singurul homosexual de aici?
Poate sunt și mă ascund.
Presupunerile tale despre sexualitatea mea sunt...
foarte jignitoare, Ivan.
Da, îmi pare rău, ai dreptate.
Da, ai fi putut primi aplauze de la un tip, sau...
de la cineva care se află în altă parte în spectrul de gen.
Să vă pun la curent.
Kirin are gonoree.
L-am prins furând din medicamentele lui Josh ca să se trateze.
La naiba, Kirin!
Adică, îmi pare rău pentru tine, amice, dar...
ar fi trebuit să ceri.
Da, te-aș fi ajutat.
De fapt, îmi place să discut despre doze.
E jenant, înțelegeți?
Și tu,
tu și promisiunea ta nenorocită că-ți ții gura.
Chiar am crezut că vorbești serios.
Asta a fost înainte să nu mă respecți. Greșeala mea.
Să te ia naiba!
De fapt, sunt un lingător de funduri.
La propriu.
- Poftim? - E adevărat.
Lui Maggie,
în excursia de vara trecută,
i-am lins fundul.
Ea mi-a cerut să o fac,
așa că m-am băgat imediat,
cu nasul înainte.
Aș minți dacă aș spune
că nu aș face-o din nou,
fiindcă aș face-o.
M-aș avânta și mi-aș vârî nasul
în regiunea fundului ei.
Foarte adânc și exploratoriu...
- O să fac pe mine. - Fă-o!
Fă-o chiar aici! E dovedit că alungă fiarele!
Da.
Bo a ratat asta.
E super!
Scotty, știu că ești acolo.
Poți să mergi cu mine, te rog?
Nu!
Haide, omule!
Mă sperii când mergi în urma mea.
Nu pot. Suntem certați.
Bine,
o să mă ierți că am pus mâncarea la loc.
Chiar cred că o vei face.
Nu am fost eu.
Așteaptă acolo!
Stânca e chiar în față.
Să fugim, ca data trecută?
Nu știu.
Alarmă falsă, poate.
- La naiba! Fugi! Hai! - Haide!
Fugi! E în spatele nostru!
La dracu'!
E în spatele nostru!
Scotty, haide!
Bo, Scotty, fugiți! Apucați frânghia!
Scotty, ai prins-o! Sus, te-am prins!
Haide. Sus! Te-am prins.
- Haide! - Sus! Haide!
Haide, Bo!
Vine! La dracu'!
Ajutor!
Funcționează. Fuge.
- Haide! - Te-am prins.
Haide, Bo, haide! Sus, te-am prins. Haide, Bo!
- Haide! - Haide, Bo!
Haide!
Atenție, toată lumea!
Stați jos! Vă rog, stați jos!
Faceți-vă comode,
comandați o băutură,
pentru că, dragelor,
suntem aici pentru a vă distra.
- Ce faceți? - Da. Nu, nu știu.
M-am gândit la un eveniment cu muzică lounge...
- Da. - Da, nu știu de ce.
Unu, doi, trei.
Ce naiba mai e și asta?
Fără huiduieli de pe locurile ieftine, bine?
Indiferent cât de rău va fi.
Am exersat două ore.
De fapt, vreo trei ore,
- ...Rachel a devenit foarte absorbită... - Hai s-o facem!
Doi...
Unu, doi, trei.
Mi se pare mie, sau nu sunt rele deloc?
E prea jos, dar ce contează?
Alabama, Arkansas
Îi iubesc pe mama și pe tata Nu cum te iubesc pe tine
O, Doamne
Tu ești lumina ochilor mei
Fetițo, nu am iubit niciodată pe cineva ca tine
Acasă
Lasă-mă să merg acasă
Acasă este oriunde sunt cu tine
Acasă, lasă-mă să merg acasă
Ăsta este
cel mai frumos moment din viața mea.
Știi cum, uneori, îți dorești ceva atât de mult,
te rogi foarte tare să se împlinească.
Și, în cele din urmă, se întâmplă.
Dar e ca și cum...
Nu e corect.
Ca și cum a venit la momentul nepotrivit, sau într-un fel greșit.
Îți zici:
„La naiba!”
Dumnezeu e un nenorocit.
Cam așa e, nu?
Obișnuiam să mă rog tot timpul.
În fiecare seară, înainte de culcare, în fiecare duminică, la biserică.
Să primesc un Jaguar.
Și-ți zici: „La naiba, Doamne!”
„Nu asta am vrut să spun!”
Trebuie să-i aplaudăm pe ceilalți, totuși.
Ne-au ajutat.
Da, au făcut-o.
Îmi pare rău, Bo.
Probabil că nu-ți spun asta destul.
Nu trebuie să-ți pară. Eu nu pot alerga repede.
Da, dar e vina mea că a trebuit să o faci.
- E vina mea că suntem aici. - Hei!
Tâmpenia asta e și vina mea.
Sunt mândru de asta.
Da, putem fi sălbatici.
Știi ce e, totuși, aiurea?
Când a atacat chestia aia,
nu aveam mâncare la noi.
Cred că nu a contat.
Probabil că nu.
Te-ai simțit vreodată ca și cum ai lupta cu ceva
care e neobosit?
Ca atunci când, indiferent ce ai face ca să încerci să te ridici,
e mereu acolo ca să te lovească și să cazi înapoi,
asigurându-se că știi că nu vei putea câștiga niciodată.
Ce-i asta?
E vechea mea casă.
Am locuit aici până la șapte ani.
E frumoasă.
- Foarte frumoasă. - Da,
e o casă adevărată.
Nu trebuia să împart camera cu nimeni.
Nu trebuia să aud filme porno prin peretele vecinului în fiecare noapte.
Am venit să-mi amintesc ce am pierdut și ce vreau să fiu din nou.
E de vânzare.
La naiba!
Poate și lor le-a venit banca de hac.
Vino!
7 MARTIE 6 IULIE
Pur și simplu ne-au luat-o.
9 APRILIE
Suntem doar noi doi, Bo.
Doar tu și eu.
Treziți-vă dracului!
Eu și Bo ne-am gândit.
Felina aia o să tot vină până o oprim.
Și nu e treabă de un om sau de doi oameni.
Nici măcar treabă de șapte oameni.
E nevoie de noi toți, împreună.
Așa că haideți, scularea! Ce dracu' mai așteptați?
Avem un jaguar de ucis.
Subtitrarea: Veronica Vasilescu
Redactor Anca Tach