Deci doar trag cu degetul și...
E al naibii de încântător!
Sunt ocupată!
Gretchen!
Nepoliticos.
Ai spus că vrei să participi la următorul interviu.
Dar să înțeleg că te eschivezi?
Ce întrebare!
Poate ar trebui să ne întoarcem mai târziu.
Haide, Dean!
Hai să ne facem criță împreună!
Hai, amândoi. Luați o băutură!
Să toastăm pentru dispariția noastră.
Gândiți-vă la miile de moduri în care am dat-o în bară.
Nu știm ce s-a întâmplat cu grupul de control,
deci cercetarea noastră e un eșec uriaș și suntem complet terminați.
Nava asta se scufundă, marinarilor.
Decât să ne tragă cu ea în adâncuri,
nu mai bine ne înecăm așa cum se cuvine?
Din interior spre exterior.
- Cu tequila. - Nu. Ia-o ușor!
- Gretchen... - Dispari, Dan!
Tu ai fost.
Nu-i așa?
Despre ce vorbești?
Am auzit că e revoltă
în rândurile trupelor.
Nu știu cum, nu știu cine,
dar e real și doare al dracu'.
Hei, bine...
Gretchen, nu ești înfrântă, înțelegi?
Am dat de un obstacol, asta e tot.
Ce-ar fi să amânăm întâlnirea următoare
și poate să vorbim puțin despre asta?
- Nu-i așa, Dean? - Da. Am putea
să ne unim mințile și să ne refacem strategia.
- Vreau să fiu singură. - Nu.
- Vreau să plecați. - Uite, Gretchen...
Ieșiți dracului!
- La naiba! - Da. Știu.
Hei!
A fost pe bune?
Toată vorbăria aia despre sfârșit. Ar trebui să ne facem bagajele?
Nu, e doar o supapă de siguranță.
Puțină eliberare de presiune, asta e tot ce a fost.
Da, păi... Ne vom aminti.
Cum și-a tras pătura peste cap, arătând ca E.T. în coșul de bicicletă.
E.T.
Întâlnirea de la 9:00 rămâne?
Da, de ce nu?
Îi anunț pe infirmieri să-l aducă.
Pot să-ți spun...
că îmi place foarte mult asta?
Nu m-ar deranja să fac asta
toată viața.
Vrei să fim țintuiți la pat împreună.
Nu. Știi ce vreau să spun.
Ca bunicii ăia din Willy Wonka.
Cerule! E o situație polisexuală
de care nimeni nu vorbește, nu?
Crezi că a scris cineva despre asta?
Unde te duci?
Am crezut ca o să stai pe telefon.
Da, nu, dar...
Vreau să participi și tu.
Sesiune video de budoar?
- Ura, nu? - Nu.
- Nu vreau să... - Lumina acum e excelentă.
Oprește-te!
Te rog, oprește-te!
Oprește-l!
Sălbaticii
Ești bine?
Da. Cred.
Stai, ăsta e drumul normal de întoarcere?
Nu.
Am zis să explorăm puțin, dacă tot e atât de frumos.
Știi, s-ar putea chiar să-mi lipsească mirosul acestui loc.
Chiar o să-mi lipsească liniștea când o să fiu acasă.
De ce te miri?
N-am mai auzit pe nimeni spunând asta de ceva timp.
Credința asta.
Că poate chiar ne întoarcem acasă.
E doar un sentiment, știi?
Cum ar fi că suntem pe mâini bune.
Ești sigură că te simți bine?
Obișnuiam să cred
că sunt profund, extrem de plictisitoare.
Așa că mă gândeam tot timpul
cum să fac să nu mai fiu și-mi doream ceva, orice,
care să mă facă să mă simt vie și diferită
și interesantă.
Poate că e o situație de genul „ai grijă ce îți dorești”,
pentru că acum am două chestii interesante, dar oribile.
Sunt blocată pe insula asta tâmpită.
Și s-ar putea...
- S-ar putea să fiu de fapt... - Nebună cu acte în regulă?
- Ce ai spus? - Am spus: „Uite, Leah!”
E uluitor!
- E un izvor termal. - Doamne!
Ce ți-am zis eu? Mâini al naibii de bune.
- Perfect! - Da!
- Nu mă mai atinge și treci la treabă! - Dar asta fac!
Tu ești cea care nu e cuminte.
Ce am spus?
Credeam că ești o persoană pragmatică.
- Eu sunt o puturoasă nenorocită. - Hei!
Nu poți spune cuvântul ăsta. E calomnie, nu tolerez așa ceva.
Sincer, ai lenevit vreodată cu adevărat în viața ta?
Bine.
Odată aveam mononucleoză și stăteam acasă
și m-a acaparat total PlayStationul fratelui meu.
Nu-mi mai făceam nici duș.
Pentru că tot ce voiam să fac era să mă joc...
Ești pregătită pentru asta?
Mortal Kombat XL.
- Nu mai spune! - Știu.
M-a captivat cu acțiunea, personajele și efectele sonore,
totul parcă spunea: „Termină-l!”
- Trebuie să faci asta din nou. - „Termină-l!”
O să fac pipi pe mine!
Tu faci pipi, eu fac pipi, nu, Rose?
- „Termină-l!” - „Termină-l!”
Ești beată?
- Ce se întâmplă? - Poate un pic. Doar că te iubesc!
Te iubesc.
Să fii vulnerabil...
Să te deschizi cu adevărat complet.
E o treabă foarte complicată, nu?
Și poate nu e...
Punctul meu forte?
Nu-ți cerem să-ți deschizi sufletul ca pe o carte.
Vrem detalii specifice despre experiența ta acolo.
De fapt, sunt puțin surprins că ești atât de rezervat cu noi astăzi.
Din ce am auzit, mă așteptam să fii mai vorbăreț.
Așteptați un spectacol solo?
Da, sincer, cred că da.
Fiind cine sunt,
în corpul ăsta, în pielea asta,
a trebuit să supraviețuiesc mult mai mult de 34 de zile.
Nu poate și o târfă să fie obosită?
Trezește-te, Taylor!
M-ai lovit cu un antiacid?
Încerc să-ți fac un serviciu, prietene.
Dacă ne culcăm acum, va fi cu atât mai greu
să adormim la noapte, când va fi și mai frig. Te ajut.
Ieri a fost ca naiba de cald.
De unde naiba vine mizeria asta de vortex polar, omule?
Răspunsul scurt la întrebarea ta e sud, sud-est,
dar răspunsul mai precis este că schimbările climatice creează...
Adorm de plictiseală, Damien!
Regulă nouă: nimeni nu are voie să spună sau să facă ceva plictisitor acum,
când încercăm să rămânem treji.
Știți ce? Mă ocup eu.
O să fiu... Cum se numește?
Distracția.
Îmi fac încălzirea.
Deci avem o grămadă de călugărițe super-sexy, da?
Și stau toate aliniate, încercând să ajungă în Rai.
Dar mai e un lucru.
Trebuie să se spovedească pentru ultima dată.
Prima călugăriță merge la Sf. Petru și el îi spune:
„Măicuță,
„ai atins vreodată un penis?”
Ea răspunde: „Da, am atins o dată un penis cu vârful degetului.”
El zice: „E în regulă.
„Doar înmoaie degetul în apa sfântă și fugi în Rai!”
Următoarea călugăriță vine și zice:
„Petru, eu, de fapt,
„am masat un penis
„cu toată mâna.”
Și el zice: „E în regulă.
„Înmoaie-ți toată mâna în apa sfântă și ridică-te la Porțile Raiului!”
Dar apoi, dintr-odată,
se creează o rumoare între măicuțe și apare una
și zice: „Ei bine, dacă trebuie să fac gargară cu chestia aia,
„vreau s-o fac înainte ca sora Mary Thomas să-și bage fundul în ea.”
Bun. Nu!
Categoric nu e amuzant.
Nu e?
Nu e amuzant să spui un banc deocheat,
plin de cuvinte potențial declanșatoare, când cineva tocmai a fost...
Când încercăm să creăm un loc sigur pentru toată lumea de aici.
Asta e o prostie.
El e bine! A râs.
Da.
Da, cu siguranță am râs.
Nu mă laud, dar, de fapt, eu am râs cel mai tare.
Da.
- Bine. Ziceam și eu. - Da, dar nu!
Nu spune nimic, măcar o dată în viața ta!
Nu am nevoie să vă purtați diferit și nu am nevoie de un spațiu sigur.
S-a făcut și mai frig aici?
S-a stins focul.
Îl aprind eu. J, unde e bricheta?
Nu e la mine.
Bo, ai aranjat lucrurile pe aici. Ai văzut-o?
Focul nu s-a stins în ultimele două zile.
Nu am avut nevoie de ea.
E la paria ăla.
- Nenorocitul dracului! - De unde știm că e la el?
La dracu' cu nenorocitul ăla!
Așteaptă!
Ce e, Taylor? O să-mi spui să mă calmez?
Îmi spui să mă calmez când psihopatul ăla a luat ce e al nostru?
Nici de departe.
Da, chestia cu „ziua rece în iad” se întâmplă pe mai multe niveluri aici,
pentru că acum suntem pe aceeași lungime de undă.
POEM PENTRU O DOAMNĂ A CĂREI VOCE ÎMI PLACE
Vreau să mor.
Aș vrea să-ți pot da un inel de ceapă ce înseamnă viață,
dar azi sunt foarte moi.
Ivan!
Dumnezeule! Arată chiar mai tare pe telefon.
Dacă la asta ajută ecranul retina,
- ...trebuie să-mi iau unul. - De ce ai postat asta?
Am crezut că a fost ceva „doar pentru noi”.
Chiar ești supărat?
Nu supărat, doar...
Nu sunt persoană publică, ca tine. E jenant.
„Jenant”?
Arătăm ca din ediția italiană Vogue.
Bine.
Pot să-mi spun foarte repede replica?
Insta este
peste tot.
Cu poze de cupluri albe care fac lucruri de cuplu alb.
Și gesturile lor de afecțiune în public ne depășesc covârșitor.
Și, nu știu, lucruri de genul ăsta...
trebuie să fie acolo.
Înțelegi?
Să devină ceva normal, ca să fim în siguranță.
Să oferim speranță.
Chiar acum, undeva e un băiețel speriat, ascuns la el în cameră, logat pe rețea,
și caută ceva care să-l facă să se simtă bine,
iar acest clip cu doi bărbați care nu se rușinează
de melanină încurcați în pilotă, cu care refuz să mă acopăr,
pentru că e prea greu să o faci.
Acest clip este exact ce are nevoie să găsească.
Bine.
Adică ești de acord?
Nu te oblig să-l ștergi.
Dar, data viitoare, te rog,
întreabă-mă înainte!
- Hei, Kirin! - Ești tare, Kirin!
Ce e mizeria asta?
Cred că reface cele mai tari hituri ale lui din clip.
Ce clip?
Chestia aia cu sincronizarea buzelor a echipei LAX.
Uite!
Bine.
Nenorocitul de dansator fumat!
Suntem în 2019, am evoluat!
Vorbește pentru tine!
Vreau să mă joc unde tu te joci cu îngerii
Vreau să mă trezesc lângă tine
Am râs de ne-am spart de clipul ăsta,
dar l-am și urmărit de 52 de ori.
Poate ne place?
Cerule!
S-a zis cu bunul meu gust.
Știi ce rețin eu?
Din tot acest spectacol?
Ce?
Că această persoană, antrenorul Metzger, este de fapt un tătic sexy.
Uite contul lui de Insta!
Ai dreptate.
Linie a maxilarului grozavă. Masculin, arată bine.
Poate cel mai de futut adult din echipă?
Da, o să caut prin arhivele astea.
Vreau să-l văd pe Metz în floarea vârstei.
Dumnezeule!
Nenorocitul ăla e terminat!
Ce naiba facem?
- Nu discutăm despre asta? - Despre ce, Rafe?
L-a violat pe unul dintre noi, apoi pe noi toți. Toleranță zero.
Dar nu ne gândim ce vom face?
- Nu! - Nu!
Unde dracu' e?
Ce? Unde e ce?
Bricheta, dobitocule!
Ai crezut că ai dreptul la ea?
- Vedeți dacă e pe aici! - Nu.
- Verifică-i geanta! - Lasă-mă să mă ridic. Pot...
Nu e în geanta lui.
Kirin! Doamne!
Spune unde e!
În blugii mei. E chiar acolo, în manșetă.
- Al naibii de inteligentă ascunzătoare! - Nu e o ascunzătoare, omule!
Kirin, destul!
- Taci dracu' din gură! - Am găsit ce căutam.
Îmi pare al naibii de rău!
Îmi pare rău.
Am crezut că Henry va reuși să aprindă focul fără ea.
- Am luat-o. Putem pleca acum? - Hei, băieți, priviți!
Kirin!
- Josh! - Ce dracu'?
- Mănâncă nisip, târfă! - Josh!
Josh, omule, haide! Te rog, nu face asta!
Nu te apropia de el!
- Nu! Calmează-te dracului! - Haide, Kirin!
- Vino aici! - Kirin, haide!
Mănâncă tot nisipul, târfă nenorocită!
- O să-l omori, omule! - Deja am făcut-o!
Te rog, Henry, ajută-mă!
Am găsit ce căutam, putem pleca dracului acum?
Hai să plecăm dracului de aici.
Kirin!
La dracu'!
Raf. Raf!
Diviziunile din interiorul grupului.
Ai vrea să faci lumină cu privire la ce le-a cauzat?
Nu știu.
Diferențe de opinie.
- Cu privire la ce? - Știți voi.
Probleme.
Vrem informații precise, dle Taylor.
Cum ar fi un eveniment sau o problemă anume,
care ar fi putut să vă facă să vă împărțiți în facțiuni.
Îmi pare rău, doamnelor, nu mă mai pricep să simplific
povești complicate.
Bine, adevărul este că eram opt persoane diferite,
cu opt vieți diferite.
Cum dracu' să nu ne destrămăm?
Bine, știu că o să fiu criticată,
dar spune-mi, te rog, cât de rău e.
Fără comentarii.
La naiba! Martha, vii să te uiți la asta, te rog?
Este un...
Bine, Martha.
O dată în viața ta, scoate-ți mănușile și spune-mi adevărul!
Chestia aia e ca dracu'!
Eu am întrebat.
Ne-am întors, târfelor. V-a fost dor de noi?
La dracu'! Cine a lăsat o nenorocită de sticlă acolo?
- Eu. - Ce idiot lasă
- ...chestii în drum? - A fost un accident.
Gândiți-vă naibii la asta!
- Vino și stai jos puțin! - Nu. E în regulă.
Ar trebui să stau în picioare, să merg pe jos să-mi treacă.
Sunteți bine?
Sincer, nu sunt sigură.
Am avut un moment cam ciudat.
Da.
Reginele jacuzziului!
Acum împărțim toată căldura asta!
Deci hai să ne petrecem ziua de spa!
Atâta pot.
Nu mi-a spus despre asta.
„Reginele jacuzziului”?
Pentru că asta suntem!
Tocmai am găsit niște izvoare termale.
Chiar dincolo de deal. Apă limpede, temperatură perfectă pentru o baie.
- Cine e gata pentru un hidromasaj? - După ce pun niște capcane.
Îmi place hidromasajul. Vreau o cadă în formă de inimă,
cu lumini care-și schimbă culoarea.
- Lasă-mă să te ajut. Vin cu tine. - În regulă.
În regulă. Martha e doritoare.
Între timp, Barbara,
este timpul să faci o bălăceală.
Și găsește o compresă fierbinte,
sau prosop, sau ceva!
Chestia aia e nasoală.
Încerc să fac chestia aia pe care ai spus-o.
Să vizualizez lucruri mai bune pentru mine.
Merge bine?
Oarecum.
Hei, deci...
Total aleator.
Dar dacă am derula înapoi rapid?
Înapoi la prima seară.
Îți amintești când ai răspuns la telefonul lui Jeanette?
Îți amintești dacă era afișat numărul apelantului?
De ce întrebi?
Fără motiv.
- Doar mă gândeam la asta. - Telefonul s-a închis, Fatin.
Imediat.
N-aș fi putut fi mai clară.
Da, ai dreptate.
Uită de asta!
Și de ce...
De ce-mi spui să merg înainte și apoi mă tragi imediat înapoi?
Leah, îmi pare rău.
„Nu tăia firele de care se țin oameni.” Nu ăsta era sfatul tău?
O, nu!
Ce faci?
Încerc doar să storc puțin din crema de mâini șmecheră a lui J.
Știam eu că are bergamotă!
Știi, sunt înnebunit după bergamotă.
Nu poți s-o pui înapoi cu nisip pe ea.
- Nu poți face asta. - O, nu, respiră, omule!
E în regulă.
Probabil ești doar nervos din cauza a ceea ce s-a întâmplat.
Lucrurile o cam luaseră razna.
Da, situația încă e aiurea.
Crezi că a înghețat?
Cât de rece crezi că este?
Soarele apune,
- ...e terminat. - Da?
L-ai înghețat, frate!
Crezi că am ajuns la modul bestie?
Nu știu care sunt criteriile, dar cred că am ajuns.
Fără îndoială!
Ce naiba se întâmplă?
- Suntem de acord cu asta? - Raf. Face față.
Nu. Nu, se laudă!
Tocmai am bătut pe cineva și el se laudă!
- Poate uiți... - Nu, Taylor!
Nu îmbrăca situația în afurisitele tale cuvinte mari!
Încă îl apără pe nemernicul ăla bolnav.
Băieți!
Nu se poate să vi se pară corect.
- Vă rog, puteți spune ceva? - „Vă rog, puteți spune ceva?”
Josh, o sugestie, ar fi bine dacă ai sta jos.
În niciun caz, frate.
Modul fiară se întâmplă. El diablo. 666.
Te pui cu diavolul, te alegi cu bâta pe spinare.
La naiba, da, cintezoiule! Așa te vreau!
- Deci acum e un circ real aici. - Da.
- Josh, poate vrei să... - Nu-mi întrerupe concentrarea, frate!
- Au! - O, Doamne!
Ești în flăcări, Josh! Nu, oprește-te! Ești în flăcări!
Dumnezeule!
Ce dracu'...
J, idiotule!
Ești bine?
Da.
Știți ce?
S-au petrecut multe azi.
Poate ar trebui să-l chem pe Henry, să facem acel cerc comun.
Da? Să ne asigurăm că am scăpat de toate...
Stați, unde e Raf?
Hei, Ivan!
Lipsesc chestii.
Știai unde s-a dus?
Da, mi-am dat seama.
Unde?
Să facă ce credea el că e bine.
Nu pare că te-ai bucurat.
Cred că există o cană cu o inscripție motivațională
pe care ți-o pot recomanda.
Spune că ce e corect
nu e întotdeauna popular.
Deși,
pe măsură ce acel lung arc al istoriei
își târâie picioarele încet spre justiție,
am descoperit că steaua se va alinia ocazional
și ce este corect va deveni și foarte, foarte popular.
RASISMUL NU ARE CE CĂUTA AICI
Am luat o poziție și oamenilor le place. Literalmente.
Nu am destul. Ai un dolar?
Mulțumesc, ți-l dau înapoi.
Dnei Wozniak i-a plăcut și a repostat.
Glumești. Credeam că o interesează doar matematica.
Se pare că e un aliat pe cinste.
Atenție, regele!
Poartă războiul cel drept.
- Cum te simți acum? - Nu pot să spun că-mi displace.
Știi, am voie să mă simt bine acum.
Mi se permite să simt că trăiesc un moment Malala.
Pentru că, dacă faci ce a făcut el,
- ...cumperi de la drogherie... - Ivan, a fost tare.
...fond de ten închis la culoare și-l întinzi pe fața ta albă,
în anul 2013,
care nu a fost chiar demult, ca să poți merge cu iubita
ca KimYe la o petrecere de Halloween, meriți să fii reprodus.
Iar eu merit să mă simt minunat.
Doamne!
Ce?
În regulă.
Ar trebui să ne întoarcem puțin?
Nu vrei să vezi asta, nu-i așa?
Bine, putem să nu stăm aici în timp ce se întâmplă asta?
Kirin O'Connor.
Doamne, știam eu.
Ce?
E simpatizant.
Un nenorocit de simpatizant, fără coloană vertebrală.
Stă printre noi și ne ține pe toți în loc.
Hei!
Raf!
- Hei! - Ți-am adus un hanorac și niște mâncare.
Mulțumesc.
Sfinte Sisoe!
Da.
Ceilalți știu că ești aici?
Da.
Ești bine?
Da.
Zece zile singur. Cine are atâta timp să se gândească?
- Nu pot... Să mă ia dracu'! - Doamne!
Nu, e în regulă.
Chiar aveam nevoie de o lovitură zdravănă la splină.
Hai. Stai jos!
Raf! Tu...
Tu chiar mă cunoști.
Poate chiar mai bine decât Henry în acest moment.
Doar nu crezi că aș fi...
Îmi pare rău, nu e corect nici măcar să te întreb.
Nu meriți ce-ți fac ei.
Nu pot să-ți spun cât de bine mă simt să aud asta.
În tot acest timp de unul singur,
începusem să mă gândesc că tot rahatul ăsta a fost din cauza mea.
Hei! Stai!
Ți-am spus să mă aștepți, că am de pus niște capcane.
Da, te-am așteptat.
Dacă-ți mișcai fundul mai repede, nu te lăsam în urmă.
Haide!
Drace!
Știi, chiar am fost cea tare.
Dintre noi două? Am fost...
mai puțin speriată, mai rece.
Am observat.
De fapt, am fost uimită.
Dar mi-a spus ceva azi.
Un lucru bun. Ceva frumos.
Ceva ce am auzit și am spus înainte,
dar niciodată nu am făcut să dureze și, nu știu,
dintr-odată, m-am simțit ca și cum...
Ca și cum n-ar fi fost pentru mine. Înțelegi?
Ca și cum n-ar fi putut să vorbească serios.
Dumnezeule! Știu de unde vine asta.
Am avut de-a face cu destui asistenți sociali, știu.
Vreau doar să dispară, Marty.
Sentimentul acela...
Spune-o!
Știi tu. Că nu valorez nimic.
Nu știu dacă asta te va face să te simți mai bine. Dar...
Eu am părinți
și totuși...
Și eu mă simt la fel.
Îmi pare rău.
- Vorbesc prea mult despre mine? - Nu.
Nu, oprește-te! Da.
Da, părinții tăi sunt minunați.
Nu e vina ta că te simți așa.
Ai trecut prin chestii.
Știi, nenorocitul ăla, nici măcar nu pot...
N-ar fi trebuit să spun asta.
Multe lucruri ne fac ceea ce suntem.
Și chiar ne fac să ne simțim ca și cum n-am fi.
Ne fac să punem totul la îndoială.
Dar știu un singur lucru.
Ești cea mai demnă persoană pe care o cunosc.
Și meriți tot ce e mai bun pe această lume.
Meriți.
Nu pot să cred că ai avut curajul să te întorci.
Unde sunt lucrurile cu care ai plecat?
Nu că nu știm deja, și totuși
am vrea să auzim din sursă.
Din gura sursei.
Poftim?
Așteptăm!
Poate să moară de foame.
Sau să înghețe. Sau ambele.
Cui dracului îi pasă? E un infractor nenorocit!
Cum te simți, Josh?
Știind că ăsta l-a hrănit și l-a adăpat pe nemernic?
Josh, îmi pare rău.
Îmi pare rău, n-am vrut să...
Ar putea muri acolo.
Nimănui nu-i pasă?
Puteți să-l exilați.
Dar nu-l puteți condamna la moarte.
Nu suntem un nenorocit de tribunal!
Pleacă!
Și să nu te mai întorci!
Kirin, nu asta am convenit că îi vom spune!
Da. Când am zis că-l izgonim?
Bine. Tensiunile sunt mari,
toți suntem la limită acum.
Kirin, nu am discutat despre expulzare.
Tu ești cel care a spus „toleranță zero”, nu?
Ăsta e mottoul vieții tale, Taylor.
Chiar ai de gând să-l arunci la gunoi acum?
Josh! Spune-mi ce crezi.
Josh. Hei!
Nu trebuie să fie așa. Înțelegi?
Vreau să plece.
Vreau să plece de aici.
Îl vreau afară din puloverul meu.
Dezbracă-l de nenorocitul meu de pulover!
- Kirin, nu! - Dă-mi-l!
Omule, ce faci?
Lasă-mă!
Mă duc!
Mă duc naibii!
- Henry! - Rahat!
Nu.
Unde mergem?
Am vrut să-ți arăt galeria mea pentru expoziție.
Va dura mult? Nu-mi place să rămân după ore.
După opt ore într-o instituție, forța mea vitală începe să se ofilească.
Pe aici.
Ceramică! Reprezintă.
Vino! Aici sunt ale mele.
Doamne!
Nu mi-ai arătat astea.
Doamne!
Luc!
E...
Fără cusur.
Și mai e unul.
DRAGOSTEACONTEAZĂ #AMORQUEER
Termină!
Îți plac?
La nebunie.
De fapt, nu ți-am terminat umerii.
Poate mergem la tine să-mi pozezi?
O, Doamne, da. Foarte Kate și Leo!
Unde te duci?
Să arunc o privire.
Ivan! Nu!
Ivan, hai să mergem acasă.
Îmi place să explorez.
Kirin?
Ești bine?
Sigur.
O nenorocită de oră de reduceri.
Ți-aș oferi una, dar nu te suport.
Iat-o! Ostilitatea inevitabilă.
- Ivan, hai să mergem. - De ce nu mă suporți?
Pentru că am îndrăznit să mă apăr pe mine și să apăr școala de un bigot?
Pleacă!
Da, vezi tu, nu poți să-mi ordoni să plec, nu-i așa?
Alergatul ocazional într-un maiou
nu-ți oferă jurisdicție în acest spațiu.
Dumnezeule!
Ești un nenorocit care le știe pe toate!
Și, apropo...
Nu știi nimic, asta e nenorocita de realitate.
Da? Luminează-mă!
Era un tip al naibii de bun!
Era un tip bun.
Soție, copii.
Și au avut grijă de mine.
Mese, Ziua Recunoștinței.
El a fost familia mea.
Ivan! Trebuie să plecăm acum.
Nenorocita mea de familie.
El era familia mea, iar acum nu mai e nimeni,
pentru că n-ai putut să taci dracului din gură!
Așteptam asta. Punctul de fierbere al furiei albe?
Eu nu sunt... Asta nu e nimic alb...
Ai vrea ca dulapul ăla să fi fost fața mea, nu-i așa?
Nu! Nu e așa.
- La dracu'! - Haide, zi ce ai de zis, O'Connor!
Spune ce ai să-mi spui!
- Taci dracului, Taylor! - Nu, vorbesc foarte serios!
Eliberează-te! Numește-mă cum ai vrut!
- Pleacă! - Fă-mă „poponar”!
Nu! Nu o s-o fac.
La dracu', nu o să...
Fă-mă „poponar progresist care suge cocoșei”!
- Eliberează-te! - Ce faci?
Bine!
Poponar nenorocit!
Mi-ai distrus toată viața,
poponar progresist nenorocit care suge cocoșei!
Se spune că toți cei pe care-i întâlnești duc o luptă despre care nu știi nimic.
Unii încearcă să se simtă merituoși.
Nu credeam că te vei întoarce.
Ar fi trebuit s-o spun înainte.
Dar măcar o pot spune acum.
Și mâine.
În fiecare nenorocită de zi care va urma.
Te iubesc.
Unii încearcă să-și găsească pacea.
Sau, dacă nu reușesc, o evadare.
Dar sunt unii care înfruntă un întuneric pe care nu pot să-l numească.
Sau să și-l imagineze.
Un întuneric care nu dispare.
Și mai sunt bătăliile ascunse, care nu rămân așa.
Și cei care evadează din adâncuri și...
se fac cunoscuți.
Seth...
Făcea niște crize nebunești noaptea.
Mama trebuia să-l țină
până se oprea.
Întunericul...
Întunericul le agravează.
Așa că mama i-a pus o lampă de veghe în colțul camerei.
Și nu s-a mai întâmplat niciodată.
Și nu mă pot împiedica să mă gândesc la el.
Nu e nici măcar lună pe cer, iar el e în întuneric.
Speriat și în întuneric!
Și a ta care a fost?
Bătălia ta.
Cea despre care nu știau oamenii.
Sunt două.
Întotdeauna două.
La început, lupți să nu-i lași să câștige.
Apoi te lupți să nu lași lupta să câștige.
Sunt Luc. Lăsați un mesaj!
Hei!
Tocmai te sunam.
Varianta nucleară, din moment ce nu-mi citești mesajele.
Ce e asta?
Bine.
E clar că se petrece ceva și trebuie să discutăm.
Eu...
Familia mea merge la Vancouver în weekendul de Ziua Președinților.
Nu intenționam să merg,
dar m-am răzgândit, deci voi fi plecat.
Ca să știi.
Luc, ce se întâmplă?
L-au exmatriculat din cauza ta, Ivan.
Glumești, nu?
Doar nu-ți pare rău
- ...pentru un homofob abuziv verbal? - L-ai provocat.
Ce a spus despre viața lui, alea nu erau minciuni.
Nu încerc să scuz nimic.
Dar nu ai marcat pentru cauză, Ivan,
doar ai lovit un puști când era la pământ.
Face trei sporturi, e hetero și alb.
- Când e el vreodată la pământ? - Nu.
Înțeleg.
De fapt, nu înțeleg chiar totul.
Oricum, nici măcar nu e vorba de el.
Știu cine suntem.
Negri, gay, lucrurile cu care ne luptăm mereu.
Știu că trebuie să fim în alertă și furioși și duri
o mare parte din timp,
dar cu tine e ca și cum...
Ce?
E ca și cum ai uita cum să fii orice altceva.
- Bine, Luc, putem... - Trebuie să plec, am nevoie să plec.
ÎȚI SUNT DATOR
FII BLÂND
Ora de arte și meșteșuguri, nu?
Încerc niște ponturi de la Henry.
Pentru ce e asta?
Taylor.
Spune-mi că mizeria asta nu e ce pare.
Da, Kirin, e pentru ei.
Cred că glumești.
Le asigură foc și nici măcar nu va trebui să ne despărțim de brichetă.
Și nu e...
Nu e o ofertă de pace.
- Atunci ce naiba e? - Nu știu. Un instrument?
Un gest?
Cel mai
mărunt lucru pe care l-aș putea face pentru ca măruntaiele iadului
să fie un pic mai ușoare pentru doi copii pierduți?
„Mai ușoare.”
Când ai devenit tu înțelegător față de oameni?
Nu știu.
Cel puțin șase luni prea târziu.
Nu ți-am spus niciodată cât de rău îmi pare.
Pentru ce ți-am făcut.
Chiar îți pare?
Sau îți pare rău că iubitul te-a turnat și te-ai dus și tu la fund?
Nu, e adevărat.
S-ar putea să fie prea târziu să mai însemne ceva, dar e adevărat.
Kirin, îmi pare rău.
Chiar e nevoie s-o spun?
Nu, știu.
Nu mă mai întorc.
FII BLÂND
Poate suna arogant, dar mă întreb dacă există o parte din tine care ar putea
să caracterizeze calvarul tău ca pe o experiență de învățare.
Pare că, nu știu, asta ar fi putut duce la...
Cum ar trebui să-i spun?
Un act de îndurare.
Care poate nu era în repertoriul tău înainte.
Și s-ar putea să nu fie nici acum.
Adică?
De unde știi că nu am regretat?
Așa este?
Pe insulă, poți alege să faci ce trebuie,
dar asta nu înseamnă deloc că lucrurile n-o pot lua razna.
Poate ar trebui să-i dai un nume.
Dot Junior?
- Du-te naibii, Shelby! - Îmi pare rău.
Asta a fost o glumă facilă.
Îmi pare rău, B.
Aia e pastă de dinți?
Dorothy!
Risipești resurse prețioase în numele vanității?
Da, asta fac și nu am de gând să-mi cer scuze pentru asta.
Te rog!
Marty!
Marty, ce s-a întâmplat?
L-am rănit.
- Hei! - L-am rănit.
A vrut să iasă din capcană, așa că a ros.
Și acum e acolo.
Un iepure.
- Are pui și sângerează. - Nu e vina ta.
Nu vânez! Rănesc animale!
Și nu a greșit cu nimic.
Sunt un monstru nenorocit!
Hei! Marty!
Marty!
Vino!
Vino aici!
Stai jos! Respiră!
Expiră!
Bine. E în regulă. Întinde-te!
- Ce putem face, Marty? - Vă rog, găsiți puii!
- Găsiți puii, vă rog! - Da, putem face asta.
Bine? Mă duc să le spun celorlalte, mă întorc în cinci secunde.
Ai mai văzut-o vreodată așa?
Poate o dată, da.
Nu poate fi din cauza unui iepuraș.
Putem să-i căutăm, pentru ea?
- Putem încerca? - Da, desigur.
Martha!
Leah!
Ai crezut că sunt el, nu-i așa?
Iubitul tău, scriitorul?
La naiba! N-am vrut să dezamăgesc.
Cum mă pot revanșa? Asta va ajuta?
Un bărbat ca mine trece pe roșu
Și toate ziarele au mințit în seara asta
Dar iubirea mea pentru tine
Este știrea zilei
Deci, asta era, să citez, „melodia voastră”?
Grozavă melodie, da.
A fost nepoliticos să nu alegeți una de-ale mele, dar înțeleg.
Tu ești...
Ben Folds.
Prima ta pasiune.
Pacientul zero al atențiilor tale obsesive.
Nu ești real.
Nu. Nu chiar.
Dar asta nu înseamnă că nu reprezint ceva.
Tot ce ți se stârnește în cap
sfârșește prin a însemna ceva.
Adică, pentru numele lui Dumnezeu,
tu ești singura care știe adevărul despre acest loc.
Îmi pierd mințile.
Sau
faci doar ce e nevoie pentru a supraviețui.
Martha!
Bine. Vocile alea sunt reale.
Martha!
Du-te, Leah!
Martha!
Du-te!
Martha!
Marty!
Martha!
Martha?
Martha!
- Martha! - Martha!
Marty?
Ai găsit-o. Martha!
Subtitrarea: Veronica Vasilescu
Redactor Anca Tach