Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se kävi melko äkkiä...
Jos hän ei voinut hyvin, hänen olisi pitänyt soittaa meille.
Hän ei varmaan sanonut mitään, koska luuli sinun olevan kiireinen.
Mummi on aina ollut sellainen. Tiedäthän sen?
Daisy!
Syytätkö sinä -
minua tästä?
En oikeastaan. Luulen vain, että mummi olisi halunnut nähdä sinua useammin.
Hän olisi varmaan halunnut viettää enemmän aikaa kanssasi.
Koska mummi rakasti sinua niin paljon, äiti.
Hän menetti oman äitinsä, kun oli vielä nuori.
Kirjeitä?
Mummisi sai nuo kirjeet äidiltään tämän kuoleman jälkeen.
Kirjeitä vainajalta?
Hän oli pyytänyt nukkea kirjurikseen, jotta mummi saisi kirjeen joka vuosi -
syntymäpäivänään äitinsä kuolemankin jälkeen.
Onko olemassa nukkeja, jotka osaavat kirjoittaa kirjeitä?
Kauan sitten oli henkilö, joka rakensi sokealle vaimolleen kirjoituskoneen.
Hän nimesi koneen muistinukeksi.
Sittemmin kirjureina toimineita naisia alettiin kutsua "nukeiksi".
Kirjoittavatko kirjurit kirjeitä toisten puolesta?
Kyllä.
Siihen aikaan monet ihmiset eivät osanneet lukea tai kirjoittaa.
Myöhemmin ihmiset oppivat kirjoittamaan ja puhelimet yleistyivät.
Harva lähettää enää kirjeitä.
Kirjurin ammatti lienee jo kadonnut.
Kun ennen vanhaan haluttiin kirjoittaa jotain erityistä tai vaikeaa,
pyydettiin nukkea tekemään se.
Nuo kirjeet olivat mummin aarteita.
Ymmärrän.
Meidän täytyy palata. Potilaamme odottavat.
Hyvä on. -Sinun myös, Daisy.
Jään tänne vielä vähäksi aikaa.
Mummi olisi yksinäinen, jos täällä ei olisi ketään -
hautajaisten jälkeen.
Daisy...
Mikset jo lähde, äiti?
Olet aina asettanut työsi perheesi edelle.
Tuo ei ole totta.
Välitän mummista ja sinusta todella paljon!
Tule, vien sinut asemalle.
Daisy, palaamme töiden jälkeen.
Mummi, sanoin taas ilkeästi äidille.
Vaikka tiedän, että äidillä on rankka työ.
"Ann, hyvää kahdeksatta syntymäpäivää."
On voinut tapahtua monia surullisia asioita -
ja saatat tuntea olosi nyt häkeltyneeksi, mutta älä luovu toivosta.
Tunnet ehkä surua ja sinua voi itkettää, mutta älä unohda tätä:
Äitisi rakastaa sinua todella paljon.
Ann, hyvää kymmenettä syntymäpäivää.
Olet varmasti kasvanut paljon.
Mutta uskon, että pidät yhä lukemisesta ja tanssimisesta.
Vieläkö arvoitukset ja ötökät kiehtovat?
Hyvää 18. syntymäpäivää.
Olet varttunut naiseksi.
Oletko rakastunut?
En voi antaa sinulle rakkausneuvoja,
mutta olet varmasti valinnut ihanan ihmisen.
Hyvää syntymäpäivää, Ann.
Olet elänyt 20 vuotta. Mahtavaa.
Muista, että aikuisetkin saavat joskus valittaa.
Kun olet surullinen, muista, että olen kanssasi.
Ann.
Olen ikuisesti suojelusenkelisi.
Ann.
Saiko hän tällaisen kirjeen -
jokaisena syntymäpäivänään?
Isomummin on täytynyt olla mummista todella huolissaan.
Lehtileike?
Kuka hän on?
Nuo kirjeet kirjoitti nukke, joka oli tuolloin hyvin kuuluisa.
Hän kirjoitti kerran rakkauskirjeen prinsessan puolesta.
Hän kirjoitti myös suositulle laulajalle sanat oopperaan.
Hän kirjoitti jopa näytelmän kuuluisalle näytelmäkirjailijalle.
Hän työskenteli postiyhtiössä Leidenissä, mutta lopetti täytettyään 18.
Sen jälkeen hänestä ei kuultu mitään.
Tuon nuken nimi oli...
VIOLET EVERGARDEN
Löysin hänet pohjoisrintamalta.
Hänellä ei ole nimeä.
Tervehdi.
Et voi kohdella lasta noin!
Gil, ei hän ole lapsi.
Hän on ase.
Vain sodan työkalu.
Voinko antaa sinulle nimen?
Violet.
Uskon, että totut nimeen, kun vartut.
Älä ole pelkkä työkalu.
Ole nimesi mukainen.
Violet Evergarden.
Astu esiin.
Meren ylistyslaulun tänä vuonna kirjoittanut -
ojentaa sen nyt neiti Ilma Felicelle, tämänvuotiselle meren jumalattarelle.
Meren ylistyslaulu oli erittäin hyvä, Violet.
Totta. Se vaati varmasti paljon työtä, Violet.
Kyllä.
Se poikkesi tavallisesta kirjeestä.
Meri on loputon.
Se on monen merieliön koti.
Se on monipuolinen ja kaunis.
Mutta sillä ei kuitenkaan ole saavutuksia, asemaa tai persoonaa.
Ylistystä oli vaikea kirjoittaa.
No tuota...
Hyvä on! Minä kirjoitan sen ensi vuonna!
Et voi kirjoittaa ylistyslaulua, jollei sinua valita tehtävään.
Kirjoitan tästä lähtien paljon upeita kirjeitä -
ja varmistan, että minut valitaan! Vai mitä, Violet?
Niin. Toivon, että he valitsevat sinut.
Jätä se minun huolekseni. -Selvä.
Violet Evergarden.
Pormestari. Ja pormestarin vaimo.
Violet, tässä on Leidenin pormestari ja hänen vaimonsa.
Hauska tutustua.
Matkustan minne tahansa täyttääkseni toiveenne.
Muistinukke Violet Evergarden palveluksessanne.
Olet niin sievä. Näytätkin ihan nukelta.
Niin.
Olen kuullut sinusta paljon.
Sinut valittiin kirjoittamaan ylistyslaulu meren kiitosjuhlille.
Minä suosittelin sinua.
Kirjoitit valan kuningas Damianille,
joka hallitsee Flugelin kuningaskuntaa. Ja aiemmin kirjoitit ne rakkauskirjeet.
Ne olivat kauniita,
niin kuin sinäkin.
Kun kirjoitin valan kruunajaisiin,
en tehnyt muuta kuin puin sanoiksi kuninkaan näkemykset ja toiveet.
Vaikka kuvailitte minua kauniiksi,
kirjoittamiani sanoja ei voi verrata minuun.
Älkää loukkaantuko.
Violet, toisin sanoen...
Toisin sanoen lausuin sinulle kohteliaisuuden.
Juuri nyt olet nukke, mutta ennen sitä -
olit sotilas, joka pelasti Leidenschaftlichin.
Tämän maan pelastaja en ole minä, vaan sotilaat, jotka taistelivat sen puolesta.
Sota vaati monien hengen.
Minäkin tapoin monta.
Joten siksi...
En ole henkilö, joka ansaitsee kehuja.
Söisimmekö jotain?
Haluan yakisobaa.
Kokeile välillä jotain muuta.
Hyvä on.
Violet.
Erica.
Siitä on aikaa.
Sinulla on tainnut mennä hyvin!
Kyllä. Presidentti, siitä on aikaa.
Totuitko olemaan näytelmäkirjailijan apuna?
Violet auttoi samaa kirjailijaa, eikö?
Kyllä.
Esittelin Erican hänelle, kun menimme katsomaan hänen näytelmäänsä.
Pyysin, että hän ottaisi minut avustajakseen.
He kirjoittaa asioita uudelleen joka päivä.
On vaikea pysyä perässä.
Mutta opin paljon.
Haluatko maistaa yakisobaa?
Benedict, me yritämme jutella!
Älä ole minulle niin ilkeä.
Haluaisitko kävellä juhlilla kanssamme?
En voi, olen pahoillani. Kiitos kutsusta,
mutta meillä on ensi kuussa esitettävän näytelmän harjoitukset.
Kirjoititko käsikirjoituksen?
Kyllä.
Se on pieni näytelmä, jonka esitämme kulttuurikeskuksella.
Tulkaa katsomaan.
Lähden nyt.
Nähdään.
Selvä.
Kun toivoo jotain oikein kovasti, se tosiaan toteutuu, vai mitä?
Jotkut toiveet eivät toteudu sittenkään.
Mitä niille pitäisi tehdä?
Minäkin joudun lähtemään.
Minulla on paljon tekemistä.
Voit pitää vapaapäivän.
Nyt on juhlat!
Ei. Se pilaisi laatimani työaikataulun.
Menen nyt takaisin.
Majuri...
Majuri?
Pelasta itsesi. Jätä minut tänne. Sinun on paettava.
En anna sinun kuolla!
Lopeta.
Lopeta!
Sinun täytyy elää.
Violet.
Sinun täytyy elää.
Ole vapaa.
Koko sydämestäni.
Rakastan sinua.
Rakas majuri Gilbert.
Muistelin sinua taas tänään.
Näinpä tai teinpä mitä tahansa,
muistoni liittyvät sinuun.
Vaikka aika kuuluu ja mennyt lipuu kauemmas,
muistot yhdessä viettämästämme ajasta tuntuvat yhä eläviltä.
Pidit minut rinnallasi.
Kun en osannut mitään, opetit minulle, miten eletään.
Ja annoit minulle ne sanat.
"Rakastan sinua."
Kuulin ne ensi kertaa.
Siksi minun on taas kirjoitettava sinulle näin.
Toivon, että tämä kirje tavoittaa sinut jonain päivänä.
Rukoilen, että toiveeni toteutuvat.
Saatte kolme corsea takaisin.
Kiitos paljon.
Se painaa 1,2 leibiä. Hinta on siis 11 corsea.
Hei. CH-postiyhtiössä.
Matkustan minne tahansa täyttääkseni toiveenne.
Muistinukke Iris Cannary palveluksessanne.
Kyllä. Hän on täällä.
Kiitos kun odotitte. Nukke, jota tiedustelitte,
on täysin varattu seuraavat kolme kuukautta.
Voisinko minä olla avuksi?
Aivan.
Ymmärrän.
Teen teille varauksen kolmen kuukauden päähän.
Kyllä. Aivan.
Kuulemiin.
Iris.
Älä puhu asiakkaille tuolla asenteella.
Eivät he minun asennettani näe.
Tunteet välittyvät äänestäsi.
Selvä.
Onko sinullakin paljon varauksia?
Ei niin paljon kuin sinulla.
Tällä tahdilla en pääse koskaan kolmossijaa ylemmäs.
Kiitos uurastuksestanne.
Ai, Presidentti. Hyvää iltaa.
Taisi olla kiireinen viikko? Toivottavasti saatte levätä viikonloppuna.
Lähden viikonloppuna työmatkalle.
Kirjoitan kokouksessa, jossa tehdään uusi kauppasopimus Gardarikin kanssa.
Aivan.
Minä aion mennä pormestarin vaimon juhliin.
Etsin sieltä uusia asiakkaita.
Te kaikki teette niin kovasti töitä.
Aloin hiljattain pelata tennistä.
Etsin itselleni peliseuraa...
Ettekö ymmärrä tilanteen vakavuutta?
Meidän on ahkeroitava vielä kun voimme.
Jonain päivänä kirjeitä ei enää kirjoiteta tuon kauhean laitteen takia.
Radiotornin rakennustyöt päättyvät pian.
Kun torni on valmis, kaikki hankkivat puhelimen.
Olet oikeassa.
Monet asiat muuttuvat.
Postiyhtiömmekin muuttuu hiljalleen.
Jonain päivänä nuken työtä pidetään -
vanhanaikaisena.
Siitä tulee vanhanaikaista ja se katoaa.
Juuri siksi meidän on tehtävä töitä vielä kun voimme!
Violet, tuletko sinäkin juhliin?
En. Minä...
Älä pakota tuomaan kilpailijaani juhliin!
Aivan. En halua, että pakotat hänet siihen.
Minulla on omia suunnitelmia.
No niin!
Mitä tuo oli? Pelataan pitkiä palloja!
Se sopisi, jos pelaisin tytön kanssa, mutta tänään täällä olet vain sinä.
Kaikki olivat niin kiireisiä. Jopa Violet kieltäytyi kutsustani.
Minusta on hienoa, että hän käy välillä ulkona.
Mutta on kiva, kun hän on mukana. Silloin saan huomiota tytöiltä.
Kun jaan postia, minulta kysytään:
"Oletko CH-postiyhtiöstä?
Sieltä, jossa Violet-nukke työskentelee? Esittele minut hänelle."
Älä käytä Violetia omiin törkeisiin tarkoitusperiisi!
Mutta...
Mietin, minne hän meni.
Olet niin ylihuolehtivainen.
Kapteeni...
Sinä siis olet jättänyt äidilleni kukkia joka kuukausi.
Olisi pitänyt tulla huomenna, hänen kuolemansa vuosipäivänä.
Mutta täällä on ehkä sukulaisia...
Vaivasinko teitä?
Et.
Mutta ei sinun olisi tarvinnut tänne asti tulla.
Tänään on vapaapäiväsi.
Pystyin tulemaan, koska minulla on vapaata.
Teetkö tämän hänen puolestaan?
En tee tätä majurin puolesta.
Tulin tänne omasta tahdostani.
Kuinka monta vuotta sodan loppumisesta on?
Ymmärrät kai, ettei hän...
Unohda Gilbert.
En pysty unohtamaan häntä.
Niin kauan kuin elän,
en voi unohtaa häntä.
Hei!
Violet...
Ei, se ei ole violetti.
Se on orvokki.
Selvä. Sinä tiedät paljon.
Vaikken näkisi häntä enää koskaan...
"En voi unohtaa häntä."
Nauhani...
Hei. CH-postiyhtiö.
Voinko puhua nuken kanssa?
Minä olen nukke.
Niinkö? Minulla on sinulle tehtävä.
Voisitko tulla luokseni?
Yhtiömme on suljettu tänään.
Niinkö?
Selvä.
Anteeksi, mutta kuulostatte aika nuorelta.
Miten ikä muka liittyy kirjeiden kirjoittamiseen?
Eivätkös nuket mene sinne, minne käsketään? Onko se vale?
Ei, se ei ole valhetta.
Tule sitten tänne!
Kuka siellä?
Olen nukke CH-postiyhtiöstä.
Ai, tule sisään!
Anteeksi.
Hauska tutustua.
Matkustan minne tahansa täyttääkseni toiveenne.
Muistinukke Violet Evergarden palveluksessanne.
Sinä tulit oikeasti.
Tulin, kun pyysitte.
Näytät aika nuorelta tehtävään.
Teen parhaani.
Yuris!
Veli! Olemme täällä
Tulemme sisään! -Hetkinen vain!
Piiloudu! Äkkiä!
Äkkiä!
Veli!
Yuris, oliko täällä joku äsken?
Ei.
Niinkö? Luulin kuulleeni jonkun puhuvan...
Miten voit?
Älä kysy samaa joka päivä.
Onko kaikki hyvin?
Jos olisi, en olisi täällä, niinhän?
Anteeksi.
Veli, veli!
Luen sinulle satukirjaani!
En lue satuja. Se on tyhmää.
Veljesi ei voi hyvin.
Kyse ei ole vain voinnista.
Minut on leikattu kolmesti, ja olen ollut sairaalassa vuoden.
Yuris, Lucas sanoi haluavansa tulla tapaamaan sinua.
Hän haluaa nähdä sinut.
En halua, että hän tulee.
Mikset? Olitte niin läheisiä...
Sanoin, etten halua nähdä häntä!
Mikä tämä on?
Näyttää vanhalta... -Älä koske siihen, typerys!
Se kuuluu eräälle, joka tuli tapaamaan viereisen huoneen potilasta.
Huolehdin siitä vähän aikaa.
Minua väsyttää!
Anteeksi.
Menemme nyt kävelylle.
Hyvä idea. Yritä nukkua nyt.
Tulemme takaisin.
Anteeksi...
Voinko tulla pois nyt?
Voisitteko selittää, miksi minun piti piiloutua?
Nuori isäntä...
Voit sanoa minua Yurisiksi.
Hyvä on, Yuris.
Haluan kirjoittaa jotain ilman, että äitini, isäni ja veljeni tietävät siitä.
Kirjeenkö?
Niin. Kirjeet kaikille kolmelle.
Haluan, että he lukevat ne, kun olen poissa.
Saat säilyttää niitä hetken, kun olet saanut ne valmiiksi.
Älä lähetä niitä heti.
Selvä.
Ymmärrätkö? Pystytkö tekemään sellaista?
Ei se ole ongelma.
Olen suorittanut vastaavia tehtäviä aiemminkin.
Oli eräs tyttö, joka oli hieman sinua nuorempi.
Hänen äitinsä kirjoitti hänelle.
Jotta hän saisi kirjeen äidiltään joka vuosi -
50 vuoden ajan vielä äidin kuoleman jälkeenkin.
50 vuotta. Oliko kirjeitä siis 50?
Oli.
Hän saa yhä yhden niistä kirjeistä joka vuosi.
Minulla ei valitettavasti ole varaa niin moneen.
Rahani ovat tuossa rasiassa. Kirjoita niin monta kuin niillä saa.
Kuinka monta kirjettä voit kirjoittaa?
Jos kirjeitä on kolme, voin kirjoittaa noin 20 merkkiä per kirje.
Vain 20 merkkiäkö?
"Rakas äiti, pärjäile. Yuris."
Tosi lyhyt! Voisin kirjoittaa saman verran itsekin!
Haluan, että niiden kirjeiden lukeminen -
saa äidin, isän ja veljen tuntemaan olonsa paremmaksi!
Yuris. Se oli tavallinen taksani.
Yhtiöni antaa erikoisalennusta lapsille.
Siksi rasiassa olevat rahat riittävät maksuksi -
kaikista kirjeistä, jotka haluat minun kirjoittavan.
Ihanko totta?
Kyllä.
Keksit tuon!
En keksinyt.
Tuo erikoisehto kehitettiin,
jotta voimme suorittaa tehtävämme hätätilojen aikana.
Kyse on hätätilaehdosta.
En oikein ymmärrä...
Mutta se kuulostaa siistiltä!
Se tarkoittaa "hyvää"!
No niin, aloitetaan.
Sinun kätesi...
Menetin sen sodassa.
Minäkin olin sairaalassa muutama vuosi sitten.
Voitko kirjoittaa tuolla kädellä?
Opettelu kesti jonkin aikaa,
mutta osaan käyttää tekokättä nyt hyvin.
Osaan tehdä sillä eleitäkin.
Olet aika hauska.
Minulta kysellään aina vain vointia tai käsketään nukkumaan.
Olet erilainen kuin äiti, isä ja hoitajat.
Millä tavalla erilainen?
Ihmiset ovat aina huolissaan minusta ja säälivät minua.
He ovat ylihuolehtivia.
Olen kyllästynyt sellaiseen.
Ymmärrän.
Yritän karsia nuo kolme asiaa tunteistani.
Olet tosiaan hauska.
No niin...
Kirjoita minulle kirje.
Kirjoita kirje isälleni.
Isällesi?
Niin. Isäni lähti sotaan.
Maahan nimeltä Leidenschaftlich.
Hän sanoi palaavansa pian, mutta ei ole palannut vielä.
Siksi haluan kertoa hänelle, että minä, veljeni ja äitini olemme turvassa.
Voisitko kirjoittaa kirjeen puolestani?
Kutsutaan Violet päivälliselle.
Selvä. Mennään siihen yhteen paikkaan.
Siihen ravintolaan, jossa kävimme, kun Violet tuli tänne ensi kerran.
Sinä...
Kapteeni Dietfried.
Everstiluutnantti Hodgins...
Tai siis presidentti.
Unohdan aina, että sota päättyi -
jo monta vuotta sitten.
Mitä haluat?
No...
Violet!
Kapteeni...
Pyydän anteeksi sopimatonta käytöstäni.
Ei se mitään.
Tässä.
Onko se minun...
Tulitko palauttamaan sen?
Huomasin, että olit pudottanut sen.
Paikka, jonne Violet meni, oli siis...
Kävin hautausmaalla,
jonne majurin äiti on haudattu.
Kapteeni... Kiitos.
No niin.
Jätetään tavaramme ja lähdetään syömään!
Hyvä idea.
Violet, tule mukaamme.
Hyvä on.
Perheeni on päättänyt hankkiutua eroon veneestä, jonka omistimme.
Veneestäkö?
Niin.
Hän oli lapsena usein sillä veneellä.
Veneessä on paljon kirjoja ja leluja, joilla veljeni leikki.
Jos haluat sieltä jotain...
Voisinko saada niitä?
Ne ovat vain romua.
Minä tulen! Missä tahansa se vene onkin!
En tiennyt, että kävit äitimme haudalla joka kuukausi.
Olisiko minun pitänyt kertoa sinulle? -Ei.
Ei sinun tarvitse.
Voit tehdä vapaa-ajallasi, mitä haluat.
Aiotko siis mennä veneelle?
Kerron, milloin menen.
Sanoin, ettei sinun tarvitse kertoa.
Violet.
Tulisinko mukaasi?
Pärjään kyllä. Voitte karsia huolen, säälin -
ja ylihuolehtivaisuuden tunteistanne.
Hän sanoi pärjäävänsä. -Ole hiljaa ja syö!
Violet on oikeassa.
Et voi olla aina huolissasi hänestä.
Tietenkin olen huolissani.
Dietfried, se paskiainen...
Hän käyttää Violetin menetystä hyväkseen.
Hän voi olla Violetille hyväksi.
He voivat jakaa toisilleen muistoja majurista.
Hän käytti hyväkseen sitä, että Violet oli orpo.
Hän käytti tätä työkaluna sodassa.
Siksikö hänen ei pitäisi lähestyä Violetia?
Vaikka hän olisi nyt muuttunut mies?
Pitäisikö heidän nuolla toistensa haavoja?
Olisiko se niin paha juttu?
Violetilla on yhä tunteita majuria kohtaan.
Olen huolissani, että ne tuhoavat hänet, ellemme tee jotain.
Kapteeni voi tarjota hänelle lohtua eri tavalla kuin me.
Jos saan joskus lapsia,
toivon poikaa.
Olisin tyttärestä aivan liian huolissani!
Tämä on yksi kirjoista, joista hän oli innoissaan.
Hän pelasi myös paljon pelejä isämme kanssa.
Oliko tämäkin majurin?
Ei. Se on minun.
Anteeksi.
Ei sinun tarvitse olla niin muodollinen. -Selvä.
Sinä ja majuri kävitte varmaan -
usein merellä tällä laivalla, kun olitte lapsia.
Kyllä. Isämme vei meidät...
Isäni oli omistautunut armeijalle, mutta piti myös purjehtimisesta.
Se on ainoa asia, jonka olen häneltä perinyt.
Tämä on sukumme kukka.
Kuka siitä välittää?
Mitä sinä juuri sanoit?
Halusit näyttää meille tuon, eikö niin?
Halusit näyttää ja sanoa, että meistä pitäisi tulla kaltaisiasi, eikö?
Veli...
Halusit näyttää meille, että se on ainoa vaihtoehtomme.
Veli!
Sinulla, isälläsi ja meillä kaikilla Bougainvillean suvun jäsenillä -
ei ole muuta mahdollisuutta kuin armeija!
Isä, lopeta!
Älä lyö veljeäni!
Minä teen sen!
Minusta tulee kaltaisesi!
Koska kapinoin niin kovasti,
Gilillä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin totella isäämme.
On minun vikani, ettei hän voinut valita omaa polkuaan.
Mutta kohtelin häntä silti kaltoin.
Minulla ei ole sisaruksia, joten en ymmärrä ihan täysin.
Ymmärrän kuitenkin sen,
että jollakulla voi olla monimutkaisia tunteita -
läheistään kohtaan.
Ymmärrätkö, miltä muista tuntuu?
En tarkoittanut sitä sarkastisesti.
Tiedän.
Sopiiko, että pidän tämän kirjan ja lautapelin?
Sopii.
Lähdetään.
Kaikki hyvin?
Kiitos.
Koimme suuren menetyksen.
Sekä sinä että minä.
Anteeksi siitä viimekertaisesta.
Kun sanoin, ettet näe häntä enää ja käskin sinun unohtaa hänet.
Minäkään en voi unohtaa häntä.
Hän oli kuitenkin pikkuveljeni.
Niin.
Jos näkisin hänet vielä, pyytäisin montaa asiaa anteeksi.
Olisi niin paljon puhuttavaa.
Niin.
Seuraavaksi kirje veljelleni.
Mietin, mitä oikein kirjoittaisin hänelle.
Sion on vasta viisivuotias.
Mikset kertoisi, miltä sinusta tuntui, kun hän syntyi?
Aivan.
Olin niin onnellinen, kun hän syntyi.
Hän oli lämmin ja pehmeä kuin vasta leivottu leipä.
Mutta sitten...
Alkoiko sinusta tuntua siltä, että hän varasti vanhempasi sinulta?
Kyllä.
Olitko mustasukkainen, kun vanhempasi kehuivat häntä eivätkä sinua?
Olet oikeassa.
Mutta mielestäsi hän oli niin söpö jahdatessaan sinua.
Mistä sinä tuon tiesit?
Olen kuullut siitä ennenkin.
Selvä. Lisää tuon jälkeen tämä:
"Elä täyttä elämää minun puolestani.
Ja ole hyvä äidille ja isälle minun puolestani."
"Anna äidin ja isän hemmotella sinua minun puolestani."
Minusta tuntuu, että sanot asioita, joita et tarkoita.
Haluaisit, että äitisi ja isäsi hemmottelisivat sinua.
Tiedät kaiken.
Olen kirjoittanut paljon kirjeitä.
Sanoilla, asenteilla ja tunteilla on sekä ulko- että sisäpuoli.
Olen alkanut ymmärtää, että se, mikä näkyy ulospäin, ei ole koko totuus.
Joskus on kuitenkin kerrottava -
todelliset tunteet, tai toiset eivät saa koskaan tietää niitä.
Miltä tämä vaikuttaa?
Hyvältä. Kiitos.
Säilytän kaikki kolme kirjettä turvallisessa paikassa.
Anna kirjeet heille sinä päivänä, kun minä menen taivaaseen.
Pyydän sairaalaa ilmoittamaan postitoimistoon.
Selvä.
Osaatko tehdä pikkurillivalan?
Pikkurillivalan? -Niin.
Siinä laitetaan pikkurillit ristikkäin.
Ja vannotaan, että lupaus pidetään.
Kiitos.
Sormesi on niin kylmä.
Tunnen sen jopa käsineen läpi.
Minäkin ehkä kylmenen ennen talven tuloa.
Silti...
Uskon, että kirjeesi lämmittävät -
vahnempiesi ja veljesi sydäntä.
Huolehdin siitä, että he saavat kirjeesi.
No niin. Olen suorittanut tehtäväni.
Odota!
On vielä yksi kirje, jonka haluan kirjoittaa.
Lucasilleko?
Kuuntelin teitä, kun olin sängyn alla.
Jos haluat kertoa hänelle jotain, tee se vielä kun voit.
Oletko sitä mieltä? -Olen.
En ehtinyt sanoa kaikkea, mitä halusin...
Kenelle?
Henkilölle, joka opetti minut sanomaan "rakastan sinua".
Kuoliko hän?
Uskon, että hän elää vielä jossain.
Mitä halusit sanoa hänelle?
Että ymmärrän jo hieman, mitä "rakastan sinua" merkitsee.
Ymmärrät? Siinäkö kaikki?
Lucas sanoi...
Että hän haluaa käydä luonani.
Mutta minä kielsin.
Lucas ja minä olemme olleet hyviä ystäviä pienestä pitäen.
Leikimme aina yhdessä.
Mutta sitten käteni ja jalkani alkoivat...
Niistä tuli laihoja.
En halua, että hän näkee minut tällaisena.
Kirjoitan nuo tunteet kirjeeseen puolestasi.
Ja maksusta...
Yuris!
Haen hoitajan!
Jätetään Lucasin kirje ensi kertaan.
Anteeksi...
Ei hätää.
Ovatko nämä kaikki "kadonneita kirjeitä"?
Sain ne haltuuni Rolandilta.
Ajattelin palauttaa ne kirjeet, joiden lähettäjän tiedämme.
Pyydätkö apuani, koska olen presidentti?
Nuoret eivät nykyään halua tehdä ylitöitä.
Katso, miten minä uurastan. Sinun pitäisi tehdä minusta varapresidentti!
Sinun pitäisi käydä ensin kirjanpitokoulu.
Varapresidentin on osattava lukea kirjanpitoa.
Nyt siis tiedän, miten saan ylennyksen!
Saatanpa harkita sitä vakavasti.
Eikös tuo ole...
Aivan. Tässä hyllyssä säilytämme tuoreinta postia.
Tämä käsiala...
Onko jokin vialla?
Ei...
Lähettäjän osoite on Ecarten saarella.
Se saari oli aiemmin Gardarikin miehittämä.
Se itsenäistyi sodan jälkeen.
Miksi halusitte tavata minut, presidentti?
Eräänä päivänä... -Koskeeko se teillä työskentelevää nukkea?
Sanoiko hän jotain?
Ei...
Älkää huoliko. Hän lähti vierailtuaan veneellä.
Hän sanoi, että olisitte hänestä huolissanne.
Hän sanoi kertovansa minulle ennen kuin...
Ette ole hänen holhoojansa.
Teillä ei ole oikeutta kontrolloida häntä.
Paskiainen! Miten julkeat sanoa noin!
Anteeksi. Olin väärässä.
En osaa puhua muulla tavalla kun näin.
En tullut tänne puhumaan Violetista.
Eikös tuo ole...
Voitko tutkia asiaa?
Presidentti...
Anteeksi, kun häiritsen näin myöhään, mutta minulla on sinulle asiaa.
Mistä on kyse?
En ole vielä saanut varmistusta...
Mutta on mahdollista, että... Saatan olla väärässä...
Majuri... Onko kyse majurista?
On.
Saitteko hänestä uutta tietoa?
Saitteko jotain uutta tietoa majuri Gilbertistä?
Aiotteko lähteä nyt?
Kyllä. Se voi olla joku muu, mutta aion mennä.
Selvä! Me hoidamme hommat täällä!
Violet, oletko kunnossa?
Olenko kunnossa?
Onko kaikki hyvin, jos näen majurin?
Eikö minussa ole mitään vialla?
On kulunut vuosia...
Uskotko, että majuri tunnistaa minut?
Kuule, Violet...
Mitä sanon hänelle, kun tapaan hänet? Kerronko, miten minulla menee?
Vai kerronko tunteistani?
Pystynkö edes selittämään ne hyvin?
Olenko minä outo?
Violet.
Matka on pitkä, eikö niin?
Jospa kirjoittaisit kirjeen matkalla.
Me palasimme, Daisy.
Anteeksi, kun meni myöhään.
Daisy?
"Lähden Leideniin joksikin aikaa."
Valtio otti lopulta omistukseensa -
postiyhtiön, jossa hän työskenteli, aivan kuten muutkin.
Rakennuksesta tehtiin museo.
Minneköhän hän meni lopetettuaan?
Katsele vain ihan rauhassa.
Anteeksi, en huomannut teitä.
Ei se mitään.
Jos sinulla on kysyttävää, voit kysyä minulta.
Selvä.
Itse asiassa työskentelin täällä kauan sitten vastaanottovirkailijana.
Niinkö?
Kyllä.
Anteeksi. Mikä tämä postimerkki on?
Aivan.
Noita postimerkkejä sai vain Ecarten saarelta.
Ecarten saari...
Mainitsitte, että olitte täällä töissä, eikö niin?
Kyllä.
"Siunattu meri.
Meri, joka yhdistää koko maailman.
Lokit tanssivat taivaallasi.
Kalat uivat keskelläsi.
Äyriäiset kaivautuvat syvyyksiisi.
Annat valoa.
Huolehdit elämästä.
Annat rakkautta.
Jatkamme elämää lähelläsi.
Kunnes kuolemme.
Uskomme ruumiimme huomaasi.
Nyt, aiemmin ja tulevaisuudessa."
Rituaalin tarkoituksena on kiittää merta.
Mutta siitä on tullut päivä, jolloin suremme niitä, jotka eivät palanneet.
Kukaan ei palannut.
Tänne saarelle jäivät vain -
vanhukset, naiset ja lapset.
He kuolivat sodassa eivätkä merellä.
Minun on pyydettävä esi-isiltämme anteeksi.
Leidenin sotilaat tappoivat isämme, eikö niin?
Niin...
Toivon, että kaikki leideniläiset kuolisivat!
Heidän lukemansa ylistyslaulu on peräisin meren kiitosjuhlilta Leidenistä.
Sanotaan, että sen kirjoitti kuuluisa nukke,
jonka nimi oli Violet Evergarden.
Hei, kaikki! On ruoka-aika!
Mennään.
Mennään!
Opettaja! Rakastan sinua!
Hei, mennään!
Tule!
Majuri, on kulunut niin pitkä aika.
Olen ajatellut sinua -
jokaisena päivänä, kun en ole voinut nähdä sinua.
Toivon, että rukouksiini vastataan,
että toiveeni toteutuu -
ja että voin nähdä sinut jälleen jonain päivänä.
Violet.
Voitko odottaa täällä hetken?
Tulen mukaan!
Jos Gilbert tosiaan on täällä...
Emme tiedä, missä kunnossa hän on tällä hetkellä.
Joten... -En välitä!
Vaikket sinä välittäisikään siitä,
en tiedä hänestä.
Kuulin, ettei hän käytä oikeaa nimeään täällä.
Saari on pieni.
Hän ei halua, että huhut lähtevät liikkeelle.
Odotat täällä, niinhän?
Minä odotan.
Jos saan nähdä hänet jälleen, odotan miten kauan tahansa.
Olet täällä ensi kertaa. Mikset katselisi vähän ympärillesi?
Ymmärretty.
En tiedä, kuka hän on.
Päivää!
Päivää.
Kenen isä olet? -En ole...
Kuka sitten olet? -Näytät uhkaavalta!
Ei... Olen postiyhtiöstä.
Ai, tulitko siis tuomaan kirjeen?
Tavallaan.
Muistin juuri, että meillä on sinulle yksi juttu!
Hän pelästyi!
Mennään takaisin!
Ei minusta taida olla pojankaan isäksi.
Oletko jonkun sisko?
Olen... -Oletko postista?
Olenpa hyvinkin.
Tiesin sen!
Tämä on sinulle!
Tässä!
Hyönteinen. Onko se rukoilijasirkka?
Eikö sinua pelota?
Siltä puuttuu yksi etujalka.
Aivan kuten opettaja Gilbertiltä.
Onko opettajanne...
Oikea silmä...
Tiedät paljon!
Hän on opettajanne, niinkö?
Niin.
Onko opettajanne...
Voiko hän hyvin?
Kyllä! Hänellä ei ole oikeaa kättä, mutta pärjää pelkällä vasemmallakin.
Ja hän osaa juosta tosi lujaa! -Joo! Hän on tosi nopea!
Eikö niin?
Voisitteko kertoa minulle lisää hänestä?
Opettajastanne?
Selvä!
Opettajamme on tosi mukava!
Hän selittää asiat aina uudelleen, jos emme ymmärrä.
Kuka siellä?
Tule sisään.
Jos on jotain, mitä et ymmärrä...
En uskonut, että...
Selvisit hengissä.
Gilbert!
Nimeni äännetään täällä toisin.
Ymmärrän.
Anteeksi, kun tulin näin yhtäkkiä.
Miten sait tietää?
Kirjoitit kirjeen lapsen puolesta, eikö niin?
Jakamattomat kirjeet palautuvat postitoimistoon.
Tarkistamme ne vielä kertaalleen ennen kuin ne palautetaan lähettäjälle.
Törmäsin kirjeeseesi sattumalta.
Miksi olet täällä?
Sen taistelun jälkeen...
Kun heräsin, makasin sairaalavuoteessa.
Minulla ei ollut tuntolevyä, joten minut lähetettiin luostarin sairaalaan.
Työskentelin sairaalassa jonkin aikaa.
Sen sijaan että olisin palannut kotiin, kuljeskelin ympäriinsä.
Tulin tänne vuosi sitten.
Kirjoitin kirjeitä lasten pyynnöstä ja aloin opettaa -
tässä koulussa.
Tiedän, että olisi pitänyt ilmoittaa armeijalle...
Ei sillä ole väliä.
Tiesitkö, että Violet on elossa?
Tiesin.
Mikset sitten tullut tapaamaan häntä?
Violet...
Hän on odottanut sinua koko tämän ajan! -Tein hänet onnettomaksi!
Hänen on parempi olla ilman minua.
Hänkin on täällä.
Hän odottaa tuolla ulkona.
Tiedätkö, miten kovasti hän on halunnut nähdä sinut?
En voi tavata häntä. -Gilbert...
En voi tavata häntä enää koskaan.
Sinä... -Hän on kuollut.
Gilbert Bougainvillea on kuollut.
Niin kaikki luulivat.
Ja kun vuodet vierivät, kaikki hyväksyivät sen.
Joten anna minun elää erilaista elämää.
Gilbert... -Sadonkorjuu on kesken.
Minä autan heitä.
Kaikki saaren miehet lähtivät sotaan.
Eikä kukaan heistä palannut.
Hodgins, ole kiltti ja lähde.
Tulen vielä takaisin.
Vihaatko sinä minua?
En ymmärrä kysymyksesi merkitystä.
Laiminlöinkö sinua jotenkin?
Jos teen jotain väärin, korjaan asian! Kerro minulle!
Ei...
Ei ole kyse siitä.
Vika on minun. Sanoin, ettet ole työkalu.
Mutta silti käytin sinua hyväkseni.
Tietenkin voit käyttää minua! Olen aseesi!
Taistelu on kääntymässä tappioksemme! Mitä teen seuraavaksi?
Majuri! Anna minulle käsky!
Presidentti!
Se on hän!
Se on todellakin hän!
Puhuin lasten kanssa.
Etkö nähnyt häntä?
Näin.
Oliko hän loukannut muuta kuin kätensä ja silmänsä?
Ei.
Sitten voin nähdä hänet, niinhän?
Hän sanoi...
Ettei voi tavata sinua.
Onko hän yhä töissä?
Odotan, kunnes hän lopettaa.
Kyse ei ole siitä.
Odotan sitten iltaan asti.
Violet!
No sitten huomiseen.
Aivan.
Menen tapaamaan häntä huomenna ja yritän puhua hänelle.
Hänen on tavattava sinut.
Tarkoittaako tuo, että hän voisi tavata minut,
mutta hän sanoo, ettei halua tavata minua?
Miksi ei?
En osaa selittää.
Hän sanoi, että niin on parempi.
Eikä ole!
Minä...
Violet...
Violet!
Kun olet tehnyt sen, saamme kuljetettua rypäleet ylös helposti.
Sinusta on ollut paljon apua.
Näyttää siltä, että on tulossa rankkasade.
Majuri!
Löysin hänet.
Majuri...
Majuri!
Majuri! Majuri!
Majuri!
Olen pahoillani, että tulin kotiisi.
Majuri, jos olit elossa,
mikset ottanut minuun yhteyttä?
Mikset tullut tapaamaan minua?
Haluan nähdä sinut.
Haluan jatkaa keskustelua siitä, mihin jäimme.
Olen alkanut ymmärtää,
mitä "rakastan sinua" tarkoittaa.
Mene pois.
Mene pois!
Minä odotan.
Odotan tässä.
Kunnes saan nähdä sinut.
Et tarvitse minua nyt.
Jos olen kanssasi, niin muistan...
Kuinka vein sinut taisteluun, kun olit vielä nuori.
Kuinka menetit kätesi -
minun käskyjeni takia.
Majuri, kadutko sitä -
että olen olemassa?
On varmaankin niin,
että satutan sinua.
Ymmärrän, miltä sinusta tuntuu nyt.
En ymmärrä kaikkea,
mutta ymmärrän vähän.
Sinä senkin idiootti!
Voit käyttää näitä.
Kiitos.
Meillä ei ollut muuta majapaikkaa.
Saari on pieni. Meillä ei ole edes majataloa.
Violet sanoi, että tämä majakka toimii myös postikonttorina.
Ymmärrän.
Vuodenaika on vaihtunut, kun tuo kukka kukkii.
"Prinssin silmät olivat kuin siniset safiirit.
Hänen miekkansa oli koristeltu punaisin rubiinein."
Sinusta on tullut aika hyvä lukija.
Violet.
Pysy rinnallani.
Pysy rinnallani koko ajan, Violet.
Selvä.
Oletko Leidenin postiyhtiöstä?
Olen...
Onko Violet Evergarden se tyttö,
joka oli juuri seurassasi?
Postiyhtiöönne soitettiin sairaalasta.
Yuris-niminen poika on kriittisessä tilassa.
Yuris? Kuka hän on?
Hän on minun...
Asiakkaani.
Anna kirjeet heille sinä päivänä, kun minä menen taivaaseen.
Selvä.
Minun on palattava.
Palaan Leideniin.
Violet!
Aiotko muka palata? Siellä on myrsky!
Veneet eivät voi lähteä ennen huomisaamua.
Tapaat Gilbertin.
Eikö niin?
Haluan nähdä hänet.
Haluan nähdä hänet!
Mutta...
Tein pikkurillivalan!
Lupasin Yurisille.
Ja yksi kirje on vielä kirjoittamatta.
Mutta paluumatka kestää ainakin kolme päivää.
Etkö pääse lujempaa? -Ajan niin lujaa kuin pääsen!
Benedict ja Iris lähtivät juuri sairaalaan -
säilyttämiesi kirjeiden kanssa.
Hyvä.
Anteeksi.
Yuris, nukke on täällä.
Halusit hänen kirjoittavan kirjeen, eikö?
Violet?
Olen Iris. Tulin hänen sijastaan.
Violet on kaukana juuri nyt.
Hän löysi vihdoin rakkaansa uudelleen.
Senkö, joka opetti hänet sanomaan "rakastan sinua"?
Juuri niin.
Hän on yhä elossa...
Hyvä...
Olen kuullut sinusta.
Haluat minun kirjoittavan kirjeen Lucasille.
Niin.
Mitä haluat minun kirjoittavan?
Yuris?
Yuris!
Yuris, kaikki järjestyy.
Kyllä! Yhdistäkää!
Minä pyydän!
Yuris, täällä on Lucas.
Mitä...
Mitä tällä pitää tehdä?
Sanot "hei".
Yuris!
Niin.
Hei.
Lucas...
Niin!
Anteeksi, kun sanoin, etten halua sinun tulevan tänne.
Ja etten muka halua nähdä sinua.
Anteeksi.
Anna anteeksi.
Miksi pyytelet anteeksi?
Minä...
Olin surullinen, kun kuulin, ettet halua nähdä minua.
Luulin, että halusit sitä, joten yritin kovasti...
Mutta en voinut itselleni mitään.
Kävin sairaalassa monta kertaa.
Näin sinun kasvosi ikkunasta.
Anteeksi, kun sanoin niin ilkeästi.
Ei...
En ole lainkaan vihainen.
Yuris...
Olemme olleet aina ystäviä, eikö niin?
Ollaan ystäviä ikuisesti!
Joo...
Hyvä.
Kiitos.
Tuo kamala rakkine on ihan kätevä joskus.
Yuris!
Hän ei pystynyt kirjoittamaan kirjettä.
Mutta Yuris sai puhua Lucasin kanssa puhelimessa vielä yhden kerran -
ja sanoa sen, mitä halusi kertoa.
"Anteeksi" ja "kiitos".
Ja he toimittivat kirjoittamasi kirjeet -
hänen vanhemmilleen ja veljelleen.
"Äiti, lettusi olivat niin herkullisia.
Jos olisin syönyt enemmän kasviksia,
olisin tehnyt sinut onnellisemmaksi."
"Isä, oli hauskaa käydä kalassa ja telttailemassa.
Äiti ja isä, olen niin iloinen, kun synnyin teidän pojaksenne.
Rakastan teitä.
Yuris."
Hänen pikkuveljelleen on myös kirje.
Minulleko?
"Sion,
anteeksi niistä kerroista, kun suutuin tai olin sinulle ilkeä.
Olin kuitenkin todella onnellinen,
kun sinä synnyit."
"Kiitos, kun teit minusta isoveljen.
Elä täyttä elämää puolestani,
ja pidä huolta äidistä ja isästä puolestani.
Pidä hauskaa heidän kanssaan -
ja anna heidän hemmotella sinua.
Rakas veljeni."
"Isoveljesi."
Kiitos, veli!
Olen niin iloinen!
Äiti ja isä, ettekö tekin ole iloisia?
Toki.
Kyllä.
Kiitos, Yuris.
He sanoivat Yurisin ilahtuneen siitä, että tapasit henkilön,
joka oli sinulle rakas.
Käydän hänen luonaan uudelleen aamulla.
Jollei hän tule ulos, hajotan hänen ovensa -
ja annan hänelle mojovan iskun...
Ei.
Jos aiomme lyödä majuria, niin sitten olen...
Laskin leikkiä.
Palaan postiyhtiöön.
Huomenna.
Palaan kirjoittamaan kirjeitä.
Minulla on vielä paljon tehtävää.
Violet...
Majuri on elossa ja turvassa.
Luulin, etten näkisi häntä enää koskaan.
Mutta sain kuulla hänen äänensä.
Olen...
Se on...
Se riittää minulle.
Hiiop!
No niin. Kokeile.
Se nousee!
Hämmästyttävää.
Tämä helpottaa asioita paljon.
Vanha mies ja tyttö postiyhtiöstä!
Vanha mies?
Hei. Opettajamme teki tuon koneen.
Eikö olekin hieno? -On!
Katso, miten paljon! -Mahtuuko lisää?
Se on mahtava!
Haluan kokeilla sitä.
Eikö olekin upea?
On.
Antaisitko tämä opettajallesi?
Selvä! Annan sen hänelle!
Heippa!
Ei sinun pidä kantaa sitä taakkaa yksin.
Kaikki saaremme nuoret miehet lähtivät,
ja sodassa kuoli paljon ihmisiä.
Ehkä me kaikki olemme syyllisiä.
Luulimme, että elämästä tulisi helpompaa,
kun voittaisimme sodan.
Me kaikki vihasimme Leidenschaftlichin väkeä.
Mutta...
Sota satutti lopulta kaikkia.
Kaikkia meitä.
Jos sinulla on koti jossain, sinun pitäisi palata sinne.
Ei. Aion jäädä tänne.
Ikuisiksi ajoiksi.
Sinusta on meille täällä paljon apua.
Hei!
Pystyitkö vihdoin valitsemaan oman polkusi tällä saarella?
Vaikuttaa todella kivalta paikalta.
Veli...
Olet elänyt huoletonta elämää.
Etkä silti tullut edes äitimme hautajaisiin.
He pitivät sinusta, toisin kuin minusta.
Anteeksi.
Violet on käynyt äitimme haudalla puolestasi.
Hän käy siellä yhä joka kuukausi.
Aioin pyytää sinulta anteeksi,
jos vielä joskus tapaisimme.
Mutta juuri nyt -
haluan vain sulloa sinut säkkiin -
ja raahata sinut Violetin luo!
Minun ei olisi pitänyt -
ottaa häntä silloin siipieni suojaan.
Mitä sitten halusit oikein tehdä?
Halusin, että hän voisi pitää -
enemmän hauskaa, kun hän oli nuori.
Että hän voisi nauttia kauniista asioista.
Että hänen sydämensä saisi -
innoitusta kauneudesta.
Sitä minä halusin antaa hänelle.
Mutta...
Kirje on sinulle. Lue se.
Rakas majuri Gilbert.
Anteeksi, kun tulin käymään yllättäen.
Tämä on viimeinen kirjeeni sinulle.
Olen elossa tänä päivänä -
ja oppinut rakastamaan toisia -
täysin sinun ansiostasi.
Kiitos, kun hyväksyit minut.
Kiitos, kun luit minulle,
kun opetit minut lukemaan ja monia muitakin asioita.
Kiitos.
Ostit minulle sen rintaneulan.
Kiitos siitäkin.
Pidit minut aina rinnallasi.
Kiitos.
Koko sydämestäni...
Opetit sanomaan "rakastan sinua".
Kiitos siitä.
Kun kuulin sinun sanovan "rakastan sinua",
siitä tuli elämääni ohjaava valo.
Olen oppinut, mitä "rakastan sinua" tarkoittaa.
Haluan kertoa sinulle, että rakastan sinua.
Majuri...
Kiitos.
Olen kiitollinen.
Kiitos kaikesta.
Kaikilla on vaikeaa, kun pitää olla itselleen rehellinen.
Bougainvillean suku jatkuu minun kauttani.
Ole vapaa.
Mene.
Violet!
Majuri...
Gilbert...
Majuri!
Violet!
Majuri...
Violet...
En ole enää isäntäsi tai ylempi upseeri.
Satutin sinua.
En ole sellainen mies, jollaiseksi minua luulet.
En ole hyvä isäntä enkä hyvä ihminen.
En ansaitse sinua.
Mutta nytkin...
Minä yhä...
Rakastan sinua.
Minä...
Haluan, että jäät luokseni, Violet.
Minä...
Majuri...
Minä...
Violet, älä itke.
Näetkö? Minuakin alkaa itkettää.
Haluan pyyhkiä kyyneleesi.
Ole kiltti ja kohota kasvosi.
Minä...
Majuri...
Rakastan sinua, Violet.
Olen aina halunnut tehdä näin.
Saatettuaan jäljellä olevat tehtävänsä päätökseen -
hän lopetti työnsä postiyhtiössä -
ja alkoi hoitaa postikonttoria saaren majakassa.
Postikonttori muutti myöhemmin pääkadulle.
Puhelimet yleistyivät, ja nukkejen työstä tuli vanhanaikaista.
Mutta uskon, että hän kirjoitti paljon kirjeitä -
täällä asuneiden puolesta.
Muuten...
Tämän postimerkin julkaisi CH-postiyhtiön muistosäätiö.
Niitä myydään vain tällä saarella.
Saarella on ennätys paikkana, josta lähetetään vuodessa-
eniten kirjeitä asukaslukuun verrattuna.
Kauan sitten oli työ, jota tekivät "nuket".
Tällä saarella eli suosittu nukke,
jota kaikki rakastivat.
Hänen nimensä oli...
Violet Evergarden!
Isoäitinikin kirjoitutti hänellä kirjeitään.
Jollen pysty kertomaan heille jotain puhumalla,
ehkä pystyn tekemään sen kirjeessä.
Haluan kertoa heille todelliset tunteeni.
Ihmiset, joille haluan kertoa niistä,
ovat täällä nyt, tässä hetkessä.
Isä...
Äiti...
Kiitos.
"RAKASTAN TEITÄ"
VIOLET EVERGARDEN
Tekstitys: Sami Haapasalo