Lokakuu 1944 Saksan länsiosassa.
Amerikkalainen kapteeni katsoo, kun saksalainen sotilas-
palaa bunkkeriin ammuksia kantaen.
Bobbie väijyi.
Hän ei tajunnut Bobbien läsnäoloa.
Kapteeni vetää sytyttimestä ja heittää räjähteen-
ennen kuin sotilas ehtii reagoida.
Kuudes kesäkuuta 1944 liittoutuneet nousevat maihin Normandiassa-
avaten länsirintaman.
Mutta fanaattiset natsit jatkavat kiivasta taistelua selviytyäkseen.
Normandian maihinnousu oli taistelu. Sota piti vielä voittaa.
8. lokakuuta 1944 Aachenin lähellä Saksassa.
Amerikan 18. jalkaväkirykmentin sotilaat-
etenevät savun suojassa.
Heidän on liikuttava nopeasti ja hiljaa kohti hyökkäysasemiaan-
ennen kuin saksalaiset huomaavat heidät.
Kapteeni Bobbie Brown johtaa C-komppaniaa.
41-vuotias Brown on vanhempi kuin useimmat upseerit-
ja tai esimiehensä.
Hän on ollut armeijassa suurimman osan elämästään. Bobbie ei halunnut-
olla taakka perheelleen. Hän lähti Columbukseen Georgiaan-
ja yritti värväytyä armeijaan.
Hän sanoi olevansa 18-vuotias.
Hän oli iso ikäisekseen, mutta vain 15-vuotias.
Armeija tarvitsi hänenlaisiaan isoja poikia vuonna 1922.
Brown harjoitteli jalkaväen aseilla rauhan aikana-
ja hänestä tuli tunnustettu johtaja sodan sytyttyä.
Bobbie nousi Normandiassa maihin osana 1. divisioonaa.
Elokuussa C-komppania tarvitsi uuden kapteenin.
Hänen pataljoonansa komentajalla oli paljon vaihtoehtoja-
ja West Pointinkin suorittaneita, mutta Bobbie valittiin-
koska hän oli sisukas, hänellä oli mainio ajoituksen taju-
ja hänen miehensä kunnioittivat häntä.
Brown miehineen valmistautuu jälleen taisteluun.
Yhtäkkiä tuuli yltyy ja savu hälvenee.
C-komppania on suojaton.
Saksalaisten tykit löytävät kohteensa nopeasti.
Ampu tulee!
Maihin!
Vauhtia! Tulkaa!
Kesän nopean etenemisen jälkeen-
liittoutuneiden päällikkö kenraali Dwight D. Eisenhower-
huomaa tavoitteen, joka voisi lopettaa sodan: Ruhrin laakson.
Ruhr oli liittoutuneiden tärkeimpiä strategisia kohteita 1944-1945.
Se oli Saksan teollisuuden ydinaluetta.
Siellä oli terästehtaita-
sekä panssarivaunu- ja asetehtaita.
Normandian maihinnousun jälkeen-
liittoutuneet saapuvat Saksan rajalle syyskuussa 1944.
Raivatakseen tien Ruhrin laaksoon koillisessa-
Eisenhower määrää osan neljästä amerikkalaisdivisioonasta-
valtaamaan muinaisen Aachenin kaupungin.
Panokset ovat kovat.
Eisenhowerin propagandaunelma oli painajainen Hitlerille.
Jos amerikkalaiset valtaavat Aachenin-
he eivät taistele vain Saksan maaperällä-
vaan valtaavat ensimmäisen suuren saksalaiskaupungin.
Saksalaisten tykkien keskityksen jälkeen-
Bobbie Brown miehineen kokoontuu kukkulan juurelle.
Miehet tiesivät, että tehtävä oli hyvin vaikea.
He tiesivät, että saksalaisilla oli asemia-
Krusifiksikukkulan joka puolella.
He tiesivät, että tulituskulmat oli suunnattu heitä kohti.
Brownin tavoite on selvä: hänen tuli tuhota vihollinen kukkulalla-
ja valmistautua vastahyökkäyksiin.
Hän etsii reittiä lähimpään bunkkeriin-
ja etsii taivaalta omia lentokoneita.
Brownin odottama ilmatuki koostui-
kahdesta lentueesta, eli kahdeksasta kappaleesta-
P-47 Thunderbolt koneita.
Hän oli luottanut jatkuvaan ilmatukeen-
mutta yhteysupseeria kuljettanut tankki oli hajonnut.
Hän ei siis päässyt perille.
Brown ei voi enää odottaa.
Liikkuu, liikkuu!
Kun hän miehineen nousee ylös, saksalaisten tykistö jylisee.
Saksalaiset olivat suunnanneet tykit jo valmiiksi-
amerikkalaisten lähestymisreitille.
Brownin miehien niskaan satoi ammuksia 84 tykistä.
Kun he yrittävät lähestyä-
konekiväärit ampuvat tappavalla tarkkuudella.
Liittoutuneiden tykistö moukaroi mäenrinteen bunkkereita tueksi,
mutta saksalaisten tulitus ei taukoa.
Brown miehineen hyökkää Krusifiksikukkulalle-
joka on nimetty suuren kiviristin mukaan.
Sen linnoitukset suojaavat Aachenia koillisessa.
Sen toinen nimi oli Kukkula 239, joka on kukkulan korkeus.
Se on täynnä tuliasemia ja bunkkereita.
Vaikka kukkulan bunkkerit olivat vanhanaikaisia-
ne antoivat hyvän mahdollisuuden-
tulittaa amerikkalaisia alhaalla laaksossa.
Miehet ovat jumissa.
Kapteeni Bobbie Brown ja hänen komentoryhmänsä-
johon kuuluu radisti ja lähetti, tekevät siirtonsa.
Bobby Brown oli opettanut miehiään ymmärtämään-
että piti toimia edellä olevan puolesta.
Siten kaikki voisivat liikkua.
Mutta Bobby Brown tiesi, että hänen komppaniansa-
oli ahtaalla, ja hänen pitäisi tehdä asialle jotain.
Brown suuntaa kohti kuoppaa.
Hänen ryhmänsä heittäytyy reunan yli.
Brown ja hänen komentoryhmänsä-
hyppäsivät Krusifiksikukkulan juurella olevaan monttuun.
Hänellä oli ollut viisautta kaivaa kuoppa edellisenä yönä-
ja kantaa hiekka pois kankaan avulla.
Aamun koittaessa saksalaiset eivät huomaisi mitään.
He löytävät suojaa vihollisen tulituksen alta.
Radisti ottaa yhteyden joukkueen johtoon.
Uutiset eivät ole hyviä.
Yksi johtajista on loukkaantunut-
ja molemmat hyökkäysjoukkueet ovat ahtaalla.
- Kiikarit. - Herra kapteeni.
Brown katselee kukkulalle ja tarkastelee tulitusta.
Hän yrittää sisäistää tilanteen.
Radisti kysyi, lähetetäänkö sinne ensin pioneereja?
Bobby vastasi, ettei vaatisi ketään tekemään itsemurhaa.
Sekunnin murto-osassa Brown tekee päätöksen.
Hän tuhoaa bunkkerin itse.
Amerikkalainen kapteeni Bobbie Brown punoo toimintasuunnitelmaa.
Bobby Brown päättää, että hän johtaa esimerkillään-
ja tekee sen, mihin hänen miehensä eivät pysty.
Hän ei ollut jumissa. Hän kääntyy radistinsa puoleen-
ja sanoo, että tarvitaan putkiraivain ja kasapanos.
Radiomies on epäuskoinen.
Herra kapteeni?
Brown tarvitsee enemmän tulivoimaa kuin käsillä olevat aseet.
Hän uskoo räjähteiden olevan ratkaisu.
Krusifiksikukkulan bunkkerit muodostavat tiheän sektorin-
Siegfried-linjalla.
Siegfried-linja luotiin 1930-luvulla-
jotta Saksan armeija voisi käydä kahden rintaman sotaa.
Vuonna 1939 Saksan armeija hyökkäsi kaikin voimin Puolaan-
ja valloitti sen syyskuussa.
Länsirajalla ei kuitenkaan tarvittu suurta armeijaa-
Ranskan ja Britannian armeijaa vastaan-
koska siellä oli Siegfried-linja.
Se vaati minimaalisen sotajoukon.
Sitä pidetään erityisen tärkeänä Aachenissa-
jossa on linnoituksia kahdessa linjassa.
Aachenin sektorin länsireuna oli erittäin paksu-
verrattuna muihin linjan osiin loitompana.
Syynä oli kaupungin eteläpuolisen, tasaisen maan alueen-
strateginen tärkeys eteläpuolella.
Sitä kautta panssarivaunut pääsivät itään Ruhrjoelle ja Reinille.
Maisemaan rakennetuissa ja ruohon ja pensaiden peittämissä bunkkereissa-
on kapeita aukkoja, joista mahtuu täpärästi tulittamaan.
Linnoituksia on eri kokoisia.
Ne voivat olla jopa 15 metriä leveitä ja 7 metriä syviä.
Ne on tehty standardi B:n mukaan.
Se tarkoittaa, että ne ovat kaksi metriä paksua teräsbetonia.
Kaksi metriä paksu teräsbetoni suojaa-
jopa 20-senttiseltä tykin ammukselta-
tai 450-kiloiselta lentokonepommilta.
Se on siis hyvin jämerä rakennelma.
Bobbie Brownin piti keksiä keino iskeä bunkkeriin.
Hän ei ollut varma, mitä tekisi.
Hän näki kraatterin-
joka oli todennäköisesti P-47:n aiheuttama.
Se on noin puolessa välissä hänen ja bunkkerin välissä.
Brown antaa merkin luutnantti Charles Marvainille-
ja pyytää tältä tarvittavia räjähteitä.
Saksalaisten tulitus jatkui Marvainin asemaa kohti-
joten Marvain saattoi lähteä mielellään.
Hän viskaa kasapanoksen Brownille.
Kasapanos eräänlainen räjähde.
Sitä kutsutaan kasapanokseksi, koska räjähteet ovat kassissa.
Niillä räjäytetään esteitä.
Vaikka panssarintorjuntaseinä tai bunkkeri.
Tässä tapauksessa kasapanos sisältää-
60 kappaletta 100 gramman TNT-paloja.
Ne räjäytetään kolmen sekunnin ajastuksella.
Räjähde valmiina Brown ryömii montusta-
seitsemän kiloa TNT:tä mukanaan.
Tehtävä on epätavallinen hänen arvoiselleen sotilaalle.
Komppanian kapteenin velvollisuus oli olla paikassa-
josta käsin hän saattoi viestiä pataljoonan komentajan kanssa.
Siten hän saisi tiedon apuvoimien tulosta tai perääntymiskäskystä.
Oli epätavallista että kapteeni-
oli hyökkäyksen kärjessä toisessa maailmansodassa.
Brown hivuttautuu rinnettä ylös kohti bunkkeria-
josta hänen miehiään tulitetaan.
Hän ryömii parhaansa mukaan pysyäkseen suojassa.
Jos hän nostaa päänsä ylös, hän saa luodista.
Ainoat näkyvät merkit vihollisesta ovat aseiden piiput-
jotka ampuvat aukon läpi.
Bunkkereissa on 352. krenatöörirykmentin sotilaita.
Krenatöörirykmentti on jalkaväkirykmentti.
Vuonna 1942 saksalaiset nimesivät-
kaikki jalkaväkiyksiköt krenatöörirykmenteiksi-
mikä muistutti Preussin krenatöörirykmenteistä-
1700- ja 1800-luvuilla.
Heidät on valittu tarkoin-
ja siirretty nopeasti puolustusasemiin-
amerikkalaisten lähestyessä Aachenia.
Vaikka bunkkerit olivat vanhanaikaisia-
ne antoivat saksalaissotilaille turvallisuuden tunteen.
Saksalaisten asiakirjojen mukaan-
ne bunkkerit olivat tärkeitä heidän taistelutahdolleen-
koska ensimmäistä kertaa heillä oli selkeä puolustuslinja.
Rykmentin komentaja on-
everstiluutnantti Josef Eggerstorfer.
Everstiluutnantti Eggerstorfer on 35-vuotias upseeri.
Tämän entisen aliupseerin urakehitys oli huikeaa toisessa mailmansodassa,
Hän on itärintaman veteraani-
ja hän sai ylennyksen erityiskohtelun ansiosta.
Hänet siis ylennettiin tavallista nopeammin-
koska hän kunnostautui taistelussa.
Eggerstorfer on saanut käskyn puolustaa Aachenia-
hinnalla millä hyvänsä.
Aachen on historiallisesti tärkeä saksalaisille.
Siellä pidettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan-
kruunajaiset yli 700 vuoden ajan.
Sen loisto on linjassa Hitlerin pyrkimysten kanssa.
Aachenilla on natseille myyttinen ja symbolinen arvo-
koska se on Kaarle Suuren vanha pääkaupunki.
Ja hän perusti Ensimmäisen valtakunnan.
Natseilla oli Kolmas valtakunsansa-
joten sillä ja Ensimmäisellä valtakunnalla oli tämä yhteys.
Krusifiksikukkulan bunkkerit suojaavat kaupunkia koillisessa.
Taistelun yltyessä olosuhteet sisällä huononevat.
Ahdasta, haisevaa, savua kaikkialla.
Ampukaa! Ampukaa! Jatkakaa ampumista! Tulta!
Konekiväärin ääni kaikuu.
Se on psykologisesti vaativaa tavalliselle sotilaalle.
Rinteessä bunkkerin alapuolella Brownin on keksittävä-
paras tapa tuhota se kasapanoksen avulla.
Tavallisesti se viedään seinää vasten ja asetetaan hyvin varovasti.
Voidaan käyttää useita kasapanoksia.
Kun niitä käytetään lähitaistelussa-
on improvisaatio usein tarpeen.
Brown keksii suunnitelman.
Räjähteissä on kolmen sekunnin ajastin.
Hän ei ehdi kunnolla suojaan, ennen kuin panos räjähtää.
Jos hän ryömisi bunkkerin sivustalle ja iskisi takaa päin-
hän voisi nähdä, olisiko takaovi mahdollinen aukko-
josta kasapanoksen voisi heittää sisään.
Jos Brown saa heitettyä räjähteen reikään-
bunkkerin pitäisi suojata häntä räjähdykseltä.
Brown pyrähtää juoksuun.
Juostessaan ylös rinnettä kohti aukkoa-
hän kohtaa saksalaisen sotilaan.
Ennen kuin Brown ehtii siirtyä kohti oviaukkoa-
pelästynyt sotilas ryntää bunkkeriin.
Brown yrittää sulkea oven ja teljetä sotilaan sisään-
mutta ovi ei pysy kiinni.
Saksalaisen olalla roikkunut kivääri luiskahti alas-
ja kyynärtaipeen kautta oven väliin.
Brown näki kiväärin ja avasi oven potkaistakseen sen sisään.
Viritettyään kasapanoksen-
hän pudottaa sen sisään ja sulkee oven.
Brown loikkaa taakse päin, kun bunkkeri räjähtää hänen takanaan.
Bobbie Brownin miehet näkivät bunkkerin, jonka aukoista tuli savua-
ja samoin ilma-aukosta.
Liekit nuolivat taivasta-
ja kuului vain äänekkäitä räjähdyksiä-
jotka seurasivat toisiaan.
Tuho oli täydellinen.
Niin suuri panos on bunkkerissa tuhoisa-
koska räjähdys rajoittuu bunkkeriin.
Yksikään saksalainen ei selvinnyt.
Suurin myöhemmin löydetty ruumiinosa oli reisi.
18. jalkaväkirykmentin C-komppanian komentoryhmä-
olisi iloinen nähdessään-
kapteenin palaavan turvallisesti takaisin.
Brown pyytää heti tilanneraporttia.
Bunkkerin tuhoamisesta huolimatta-
C- ja A-komppanioiden miehet ovat yhä jumissa-
raskaan tulituksen takia.
Brown on tuhonnut ensimmäisen bunkkerin, mutta muista ammutaan.
Koska saksalaiset ovat korkealla, he voivat suunnata tulensa tarkasti.
Kun Brown katsoo ylemmäs rinteeseen-
hän näkee toisen bunkkerin tuhoamansa takana.
Työ ei ole ohi.
Hän uskoo, että ensimmäinen olisi ollut komentobunkkeri-
ja hän haluaa tuhota lisää komentobunkkereita-
joista saksalaisten tulta ohjataan.
Eräs vapaaehtoinen halusi lähteä, mutta Bobbie sanoi hänelle-
että se olisi huonoa uhkapelaamista.
Brown ei luovuttaisi noppien suosiessa häntä.
Kasapanos.
Nyt Brown tarttuu sekä kasapanokseen-
että putkiraivaimeen ja valmistautuu kiipeämään.
Putkiraivaimessa on puinen varsi, jonka päässä on pieni räjähdepanos.
Se eroaa kasapanoksesta siinä, että se voidaan asettaa tarkasti-
aukon viereen kohteen tuhoamiseksi.
Sitä voi muunnella itse.
Räjähteiden määrää voi säätää.
Pioneeriyksikkö tuo jalkaväkiyksikölle kasapanoksia.
Pioneerit valmistavat putkiraivaimet kentällä.
Brownilla on kohde.
Mutta kun hänen miehensä yrittävät nousta mäkeä ylös-
myös liittoutuneiden tykistö moukaroi sektoria.
Olisi vaarallista mennä liian lähelle.
Savua tuliasemaan!
Brown käskee ampua keltaisen savukranaatin-
bunkkerin eteläpuolelle.
Se antaa merkin 155-milliselle tykille lopettaa tulitus-
jotta Brown voi lähestyä bunkkeria turvallisesti.
Bunkkerin sisältä-
saksalaiset eivät ehkä näe keltaista savua.
Paksun betonin ja raudoituksen ansiosta bunkkerit kestävät-
kovaa tulitusta, mutta näkyvyys niistä on rajallinen.
Jokaisessa bunkkerissa on tietty tulitussektori.
Bunkkerit on suunniteltu-
tukemaan toisiaan lomittaisella tulella.
Vaikka yksi bunkkeri tuhoutuisi-
sitä ympäröivien bunkkerien pitäisi pystyä-
ampumaan koko rinteeseen.
Brown hivuttautuu ylöspäin.
Hän aikoi mennä taas takaovelle taas.
Mutta kun hän ryömi lähemmäs bunkkeria-
saksalaisten tuli oli niin voimakasta-
että hän uskoi heidän nähneen hänet.
Brownin on pysyttävä matalana.
He eivät voineet tähdätä aivan alas.
Jos ryömisi, hän pääsi lähemmäs bunkkeria.
Konekiväärituli ylärinteestä loppui.
Bobbie jatkaa ja tajuaa-
että tällä kertaa paras lähestymistapa on edestäpäin.
Tällä kertaa hän ryömii tarpeeksi lähelle aukkoa-
iskeäkseen putkiraivaimen sen läpi.
Välimatkaa räjähdykseen on hyvin vähän.
Viritettyään räjähteen hänellä on vain kolme sekuntia aikaa.
Räjähdys on voimakas.
Amerikkalaisen kapteeni Bobbie Brownin putkiraivain-
ei kuitenkaan tuhoa bunkkeria.
Räjähdys kuitenkin laajentaa aukkoa-
ja harhauttaa sisällä olevia sotilaita.
Hän päättää, ettei ole vielä lopettanut.
Hän otti kasapanoksen ja lähti kohti aukkoa-
jonka oli tehnyt putkiraivaimella.
Brown vetää sytytyslangasta ja heittää kasapanoksen bunkkeriin.
Hän pakenee hetkeä ennen kuin pommi räjähtää.
Bunkkeri leimahtaa hänen takanaan-
ja Brown palaa komentoryhmänsä luo.
Merkittävää oli se-
että tehtävää suoritti kapteeni.
Kapteenien tehtävä-
ei ole räjäytellä bunkkereita kasapanoksilla.
Tehtävä olisi värvättyjen miesten ja kersanttien heiniä.
Syksyllä 1944 1. jalkaväkidivisioona oli kärsinyt paljon tappioita.
Hänellä ei ehkä ollut ketään, kenelle voisi tehtävän antaa.
"Teen sen itse."
Brown pyytää raporttia komppanian etenemisestä.
Radisti huomaa, että Brownin kenttäpullossa on reikiä-
ja että kapteeni vuotaa verta.
Olet haavoittunut!
Brown oli adrenaliinihuuruissa.
Kolme reikää kenttäpullossa oli pienin hänen ongelmistaan.
Miehet huomasivat, että hänen polvensa oli verinen.
Mutta Bobbielle se oli vain naarmu.
Ei hätää!
Brown vaatii raporttia.
Toisen joukkueen miehet ovat vihdoin alkaneet nousta kukkulalle.
He ovat kärsineet useita tappioita, kuten joukkueenjohtajan kuoleman.
Saksalaiset jatkavat taistelua amerikkalaisten hyökkäystä uhmaten.
Mutta kuukautta aiemmin Aachenin varuskunnan komentaja-
kenraaliluutnantti Gerhard Graf von Schwerin-
pyysi amerikkalaiselta sotilasjohdolta armoa.
Aachen oli ensimmäinen uhan alla oleva suuri saksalaiskaupunki.
Suuri osa 165 000 asukkaasta halusi paeta.
Se aiheutti kaaosta sekä sotilaille että siviileille.
Huolissaan siitä, etteivät asukkaat ehtisi paeta-
Schwerin perui evakuointimääräyksen-
ja ihmiset palasivat koteihinsa.
Sitten hän luonnosteli kirjeen, jossa pyysi-
amerikkalaisten komentajaa huolehtimaan siviileistä.
Pyyntö viittasi siihen, että kaupunki luovutetaan.
Schwerinille se oli erittäin riskialtista-
koska Hitler oli määrännyt, että Saksan maaperällä jokaista kaupunkia-
ja bunkkeria piti puolustaa viimeiseen mieheen.
Natsilehdistö kirjoittaa-
että Aachenia on puolustettava kuin Stalingradia ikään.
Tässä yhteydessä-
se ei vastaa kuvaa päättäväisestä taistelusta.
Ennen kuin kirje saatiin toimitettua amerikkalaisille-
se päätyi natsien käsiin. Hitler pidätytti Schwerinin.
Hänen tilalleen tuli komentajia, jotka olivat valmiita-
taistelemaan kuolemaan asti.
Viikkoja myöhemmin, kun hänen miehensä aloittavat etenemisensä-
amerikkalainen kapteeni Bobbie Brown määrää heidät-
valtaamaan bunkkerit kukkulan alaosassa.
Tähystäessään rinnettä-
hän näkee huipulla erityisen suuren bunkkerin.
Se on raskaasti aseistettu ja jatkaa tulitusta.
Kasapanos!
Brown päättää jälleen hyökätä.
Kun USA:n kapteeni Bobbie Brown-
lähestyy Krusifiksikukkulan huippua iltapäivällä 8.10.1944-
18-metrinen risti, josta kukkula sai nimensä-
on nyt raunioina.
Risti oli erinomainen asema Saksan tykistön tähystäjille-
jotka saattoivat ohjata tulta amerikkalaisten asemiin.
Silminnäkijöiden mukaan se tuhoutui-
P-47-iskujen aikana ennen maahyökkäyksen alkua.
Saksalaisilla oli toinen kertomus.
He väittivät ampuneensa sen alas.
He eivät halunneet amerikkalaisten kiipeävän ristin päälle-
ja käyttävän sitä tarkkailuasemana, saksalaisten tapaan.
Brownin tavoite on murtaa-
saksalaisten puolustus Aachenin ympärillä.
Hän on tuhonnut jo kaksi bunkkeria.
Nyt hän iskee kolmanteen.
On myös toisenlainen bunkkeri-
jota käytetään sekä tähystys että konekivääriasemana.
Se on bunkkereista pelottavin.
Yleensä siinä on panssaroitu kupoli, jossa on tähystysaukot-
kuuteen tai kahdeksaan suuntaan.
Siellä voi olla myös konekivääri-
joka on suojassa hyökkäyksiltä.
Uskon, että hän hyökkäsi siksi.
Lähteiden mukaan tämä bunkkeri on panzerturm.
Vaikka sana yhdistetään usein tankkeihin-
-saksaksi se tarkoittaa panssaria.
Se viittaa 8-senttiseen teräslevyyn.
Joskus se on käännetty väärin tankin tykkitorniksi.
Mutta ne eivät pyöri.
Ne ovat panssaroituja kupoleita.
Kupoli saattaa joskus olla kaikkein näkyvin elementti.
Muu bunkkeri on hyvin suuri ja maan alle kaivettu.
Siellä on kaikki tarvittava 45 sotilaalle ja heidän upseereilleen.
Panzerturmeja rakennettiin tärkeisiin paikkoihin.
Saksalaisilla on niille tarkka termi.
Mutta koska Yhdysvaltain armeija joskus käänsi nimen väärin-
niitä kutsuttiin tankkien tykkitorneiksi.
Panzerturm on Brownin kohde.
Bunkkerin pelottuuden ja tornin sijainnin perusteella-
Bobbie Brown ajatteli-
että se oli saksalaisten komentokeskus.
Siksi hän halusi tuhota sen.
Bunkkerin sisältä saksalaiset tulittavat alla olevia rinteitä.
Heidän toimistaan ei ole tietoa.
Emme tiedä, koska asiakirjat eivät säilyneet.
Yleisesti ottaen kommunikaatio bunkkerien välillä oli melko hyvää.
Se riippuu aina tilanteesta.
Ovatko yhteydet kunnossa naapuribunkkereihin tai esimiehiin?
Onko viereinen bunkkeri yhä taistelukunnossa?
Se tekee komentajan työstä vaikeaa.
On vaikea päättää, onko aika luovuttaa-
vai jatkaa taistelua.
Vauhtia! Ammuksia! Menkää!
Sillä välin-
saksalaiset tarvitsevat kaiken mahdollisen tulivoiman.
Bobbie Brown lähestyy bunkkeria. Hän tulee sivustasta.
Hän pääsee lähelle ulkoseiniä, mutta ne ovat niin paksut-
että niiden murtamiseen tarvittaisiin-
satoja kiloja räjähteitä.
Hänen kasapanoksessaan on seitsemän kiloa TNT:tä.
TNT, eli trinitrotolueeni, on maailman yleisimpiä räjähteitä-
ja sitä käytetään yhä monissa aseissa.
Sodan aikana-
Yksi tehdas tuotti 327 000 kiloa TNT:tä päivässä.
Se on vakaa räjähde. Siksi sitä saatettiin käsitellä turvallisesti-
toisessa maailmansodassa.
Mutta ellei Brown saa kasapanosta sisälle-
vahingot ovat vähäisiä.
Hän huomaa myös toisen bunkkerin.
Hän arveli että toinen bunkkeri oli luultavasti ammusbunkkeri.
Oli loogista, että jos joku tulisi ulos ison bunkkerin takaosasta-
hän menisi luultavasti takabunkkeriin hakemaan ammuksia.
Ammuksia!
Käskystä!
Brownin katsellessa vihollissotilas tulee pääbunkkerin takaosan ovesta.
Tätä tilaisuutta Brown on odottanut.
Kapteeni Bobbie Brown näkee saksalaisen sotilaan-
joka lähtee suuresta bunkkerista ja palaa ammusten kanssa.
Bobbie vaani.
Hän ei tajunnut, että Bobbie oli siellä.
Brown lähestyy.
Sotilas menee bunkkeriin kädet täynnä ammuksia.
Hän laski kuormansa sulkeakseen oven-
mutta joutuikin kasvotusten amerikkalaiskapteenin kanssa.
Ennen kuin saksalaiset ehtivät reagoida, Brown heitti panoksensa.
Se laskeutuu lattialle ammusten viereen.
Kun pommi räjähti, Bobbie Brown ei pystynyt kääntymään-
yhtä nopeasti kuin aiemmin. Hän syöksyi kraatteriin-
jossa oli piilotellut ennen hyökkäystä.
Koska Brown odotti sotilaan paluuta-
Brownin kasapanoksen räjähdys laukaisee myös ammukset-
jotka mies oli tuonut bunkkeriin.
Hänen kärsivällisyytensä palkittiin.
Brownin hyökkäys oli kaikkea sitä, mihin hänet oli koulutettu.
Bobbie eli tällaisia hetkiä varten. Hän oli peloton.
Hän välitti vähiten itsestään. Hän keskittyi tehtävään.
Hän teki sen, mitä täytyi.
Kolmannen bunkkerin tuhouduttua-
Krusifiksikukkulan etelärinne on amerikkalaisten hallussa.
Koska Bobbie Brown oli tuhonnut komentobunkkerit-
hänen miehensä olivat päässeet etenemään nopeammin-
ja saamaan lisää saksalaisia antautumaan eri tuliasemilta-
kukkulan rinteillä.
Brown haavoittui, mutta hänen työnsä ei ollut vielä ohi.
Bobbie Brownin mielestä tehtävä ei ollut suoritettu.
Hän oli vain lisännyt mahdollisuuksia kukkulan valtaamiseksi.
Hänen tehtävänään oli myös tiedustella kukkulan takana-
jotta hän voisi valmistella komppaniansa-
vihollisen vastahyökkäykseen.
Hän jäi siis kukkulalle.
Kun Brown siirtyy pohjoispuolelle-
Konekiväärituli pöllyttää maata hänen ympärillään.
Hän rätkähtää maihin.
Vihollisen armoilla pienikin kuoppa antaa suojaa.
Brown odottaa hetken ja nostaa sitten päätään.
Saksalaiset reagoivat välittömästi.
Konekiväärin luodit viheltävät ohi.
Hän halusi ymmärtää tulituksen suunnan-
jotta hän voisi asemoida joukkonsa niin, että he tietäisivät-
mistä vastahyökkäykset todennäköisesti tulisivat.
Brown laskee päänsä ja riisuu kypäränsä.
Tällä kertaa hän panee kypärän sormeensa ja heiluttaa sitä-
härnätäkseen saksalaisia-
mikä tietenkin vetää puoleensa tulitusta.
Brown sai vastauksensa.
Saksalaiset ovat asemissa-
mutta hän ei voi tehdä mitään tästä käsin.
Brown palaa komentoryhmänsä luo.
Hän raportoi saksalaisten asemat.
Hän määrää tykistöiskun etelään.
Hän ilmoittaa myös ylemmilleen-
että he ovat päässeet Krusifiksikukkulan huipulle.
Brownin hyökkäyksen alusta on kulunut 40 minuuttia.
Hän ei anna saksalaisten vallata kukkulaa takaisin.
Brownin rykmentin on lujitettava asemansa-
ja tuhottava jäljellä olevat tuliasemat-
sekä siirrettävä joukkoja miehittämään asemia.
Vasta kun tämä tärkeä työ on tehty-
hän antaa hoitaa haavojaan.
Myöhemmin illalla selviää, että Brown oli oikeassa-
saksalaiset aloittavat merkittävän vastahyökkäyksen, joka torjutaan.
Aamulla 18. jalkaväkirykmentti hallitsee yhä Krusifiksikukkulaa.
Rohkeutensa ja pelottomuutensa ansiosta-
Bobbie Brown saa korkeimman ansiomerkin-
jonka sotilas voi saada-
eli Kongressin kunniamitalin sodan päätyttyä.
Tapaaminen oli Valkoisessa talossa.
Presidentti Harry Trumanin oli määrä antaa kunniamerkki Brownille.
Kun hän ripusti mitalin Bobbie Brownin kaulaan, presidentti sanoi-
"Luopuisin virastani, jos saisin tämän mitalin".
Bobbie Brown suhtautui tyynesti.
Hän sanoi presidentille, että tämä tietää valehtelevansa.
Myöhempinä vuosina vammojen aiheuttamat jatkuvat kivut-
johtivat masennukseen, ja vuonna 1971 Brown teki itsemurhan.
Krusifiksikukkulan valtaaminen johti Aachenin piiritykseen-
ja antautumiseen 21. lokakuuta 1944.
Kenraaliluutnantti Gerhard Graf von Schweriniä-
Aachenin varuskunnan komentajaa, syytetään.
Schwerin asetetaan vastuuseen Aachenin katastrofista-
ja Hitler haluaa hänet sotaoikeuteen.
Mutta Schwerinia suojelevat kaikki hänen esimiehensä-
joten Hitler unohtaa asian, ja ja Schwerin lähetetään-
myöhemmin Italian rintamalle, pois Hitlerin silmistä.
Aachen on ensimmäinen kukistettu saksalaiskaupunki.
Aachenin valtaus on suuri isku natseille ja saksan kansalle-
koska Amerikkalaiset ovat Saksan maaperällä lännessä.
Samaan aikaan Neuvostoliitto valtaa osia Itä-Preussista.
Sota oli tullut Saksan maaperälle.
Mutta syksyn saapuessa ja sään huonontuessa-
saksalaisten taistelutahto koheni jälleen-
koska sekä neuvostojoukkojen-
että liittoutuneiden eteneminen pysähtyy.
Ja sota Euroopassa jatkuisi vielä puoli vuotta.
Suomennos: Juha Peuhkuri