Oktober 1944. Vest i Tyskland.
En amerikansk kaptein følger med når en tysk soldat kommer til en bunker-
med ammunisjon.
Bobbie hadde sneket seg innpå.
Han skjønte ikke at Bobbie var der.
Kapteinen utløser en sprengladning-
før soldaten rekker å reagere.
Den 6. juni 1944 inntar endelig allierte styrker Normandie-
for å åpne vestfronten.
Men fanatiske nazister fortsetter iherdig å kjempe for å overleve.
D-dagen var et slag.
De må fremdeles vinne krigen.
8. oktober 1944. Nær Aachen i Tyskland.
Soldater fra det amerikanske 18. infanteriregimentet-
rykker frem, skjult av røyk.
De må bevege seg raskt og stille mot angrepsposisjonene sine-
før tyskerne oppdager at de er der.
Kaptein Bobbie Brown leder C-kompaniet.
41 år gamle Brown er-
eldre enn de fleste offiserene og mange av sine overordnede.
Han har tjenestegjort mesteparten av livet.
Bobbie ville ikke være en byrde for familien.
Han dro til Columbus, Georgia for å verve seg til hæren.
Han fortalte dem at han var atten år,-
og at han var stor for alderen, men han var bare femten.
Hæren trengte store gutter som ham i 1922, så de tok ham inn.
Brown øvde med alle slags våpen i fredstid-
og ble en anerkjent leder etter at krigen brøt ut.
Da Bobbie gikk i land på D-dagen, var han i den første divisjonen.
I august måtte det utnevnes en ny kaptein til kompani C.
Man hadde mange kandidater, inkludert folk fra West Point,-
men Bobbie var favoritten, for Bobbie var en tøffing.
Han hadde en forbløffende timing, og mennene satte stor pris på ham.
Brown og mennene hans forbereder seg til kamp på ny.
Plutselig øker vinden, og røykteppet deres blåser bort.
C-kompaniet er avslørt.
Det tar ikke lang tid før tyske våpen finner sine mål.
Innkommende!
Ned på bakken nå!
Kom igjen! Opp med deg!
Etter sommerens raske fremgang-
har øverstkommanderende for de allierte, general Eisenhower,-
identifiserert et mål som kan avslutte krigen: Ruhr-dalen.
Ruhr-dalen var det viktigste strategiske målet-
for de allierte i 1944 og 1945. Det var den tyske industriens hjerte.
De fleste stålverkene befant seg der,-
i likhet med stridsvogn- og våpenfabrikkene deres.
Fra D-dagen utkjempes krigen gjennom Europa,-
og de allierte når den tyske grensen i september 1944.
For å rydde veien til Ruhr-dalen i nordøst,-
beordrer Eisenhower deler av fire amerikanske divisjoner-
til å sikre den gamle tyske byen Aachen.
Innsatsen er høy på begge sider.
Det som er en propagandadrøm for Eisenhower er et mareritt for Hitler.
Hvis amerikanerne tar Aachen, kjemper de ikke bare på tysk jord,-
de inntar også den første store tyske byen.
Etter velkomsten fra de tyske kanonene,-
samles Bobbie Brown og mennene hans ved foten av en ås.
Mennene visste at de tok på seg et veldig vanskelig oppdrag.
De visste at tyskerne hadde små bunkere over hele Crucifix Hill.
De visste at skyteskårene og skuddlinjene var rettet mot dem.
Browns oppdrag er klart:
Han skal uskadeliggjøre all fiendeaktivitet på åsen.
Og så forberede seg på motangrep.
Han speider for å planlegge ruten til den nærmeste bunkeren,-
og ser mot himmelen etter allierte fly.
Luftstøtten som Brown ventet på var to vinger-
med P-47 Thunderbolt, bestående av bare åtte fly.
Han forventet vedvarende luftstøtte, men forbindelsesoffiseren,-
som var på vei til Crucifix Hill,-
kom seg ikke opp dit, fordi stridsvognen hans ble sprengt.
Brown kan ikke vente lenger.
Kom igjen!
Idet de setter i gang-
starter tyskerne et artilleribombardement.
Tyskerne hadde ruten som-
amerikanerne valgte å peile inn allerede før de angrep.
Det var åttifire forskjellige artilleristillinger-
som fyrte løs på Browns menn.
Mens de prøver å nærme seg-
åpnes også maskingeværild med dødelig nøyaktighet.
Alliert artilleri hamrer løs på bunkerne i åssiden som støtte,-
men klarer ikke å stoppe den tyske ildgivningen.
Brown og mennene hans angriper Crucifix Hill,-
oppkalt etter det store steinkorset på toppen.
Festningsverkene der beskytter Aachen fra nordøst.
Den kalles også ås 2-3-9, etter høyden på åsen i meter.
Den er full av pillboxer og bunkere.
Til tross for at de er noe utdaterte, gir bunkerne på Crucifix Hill-
muligheten til å skyte fra høyden-
og ned på amerikanerne i dalen.
Når mennene hans ikke kommer videre,-
må kaptein Brown og hans enhet,-
som inkluder en radiooperatør og ordonnans, gjøre noe.
Bobby Brown hadde trent mennene sine til å forstå-
at så lenge én ikke sitter fast: Gjør jobben til mannen foran deg-
så man kommer i bevegelse.
Men nxzå visste Bobby Brown at hele kompaniet hans-
f - satt. fast og at han måtte gjøre noe med det.
Brown starter mot et søkk i terrenget.
Mennene hans kaster seg over kanten.
Brown og kommandogruppen hans kunne kaste seg-
ned i en skyttergrav ved foten av Crucifix Hill-
fordi han kvelden før hadde gått ut-
og gravd hullet. Han hadde med seg lerret til å dra jorden vekk-
så når dagslyset kom, ville ikke tyskerne oppdage noe.
De finner litt beskyttelse rett under fiendens ild.
Radiooperatøren får kontakt med troppslederne.
Det er ikke gode nyheter.
En av dem er såret,-
og begge angrepstroppene sitter fortsatt fast.
- Kikkert. - Sir.
Brown ser opp på åsen og observerer ilden-
fra bunkeren over ham.
Han prøver å få overblikk over situasjonen.
Radiomannen så på ham og sa: "Skal vi sende noen ingeniører først?"
Bobbie ser på ham og sier: "Jeg ber ikke en mann begå selvmord."
I brøkdelen av et sekund tar Brown et valg.
Han vil ødelegge bunkeren selv.
Kaptein Bobbie Brown gjør seg klar til å utføre planen sin.
Bobbie Brown bestemmer seg for-
at han må gå i bresjen og gjøre det mennene hans ikke klarer.
Han satt ikke fast.
Han snur seg mot radiomannen og sier: "Vi trenger en stangladning"-
"og en veskeladning." Radiomannen er i tvil.
Sjef?
Brown trenger mer ildkraft enn våpnene han har til rådighet.
Han tror at sprengstoff er svaret.
Bunkerne på Crucifix Hill utgjør en tett sektor av Vestveggen-
eller Siegfried-linjen.
Siegfried-linjen ble skapt på 1930-tallet-
så tyskerne kunne utkjempe en krig på to fronter.
Det som skjedde i 1939 var at den tyske hæren gikk med full styrke-
mot Polen og erobret Polen i september.
Samtidig trengte de ikke å ha en stor militærstyrke-
på den vestlige grensen mot den franske og britiske hæren-
fordi Siegfried-linjen var der.
Den krevde en minimal styrke, en såkalt "styrkemanøverøkonomi".
Dette er spesielt viktig for Aachen,-
som har en dobbel linje med befestninger.
Vestveggen i Aachen-sektoren var veldig tykk,-
særlig sammenlignet med andre deler lenger unna.
Grunnen var den strategiske viktigheten-
av et relativt flatt terreng rett sør for byen-
som tillater stridsvognstyrker-
å komme lenger øst, mot Ruhr-elven og mot Rhinen.
Bygget inn i landskapet og kamuflert av gress og buskas,-
har bunkerne smale åpninger eller skår,-
med akkurat nok plass til å avfyre et våpen.
Festningsverkene varierer i størrelse,-
-men kan være opptil 15 meter brede og sju meter dype.
De er laget etter Standard B.
Standard B består av to meter tykk armert betong.
To meter tykk armert betong vil motstå-
et artilleriprosjektil på 20 cm, eller en bombe på 450 kilo.
Så det er en svært betydelig militært byggverk.
Bobbie Brown må finne en måte å angripe på.
Han er ikke sikker på hva han skal gjøre.
Det han ser er et krater, sannsynligvis-
laget av en av P-47-ene.
Det er halvveis mellom ham-
og pillboxen han ønsker å angripe.
Brown signaliserer til lederen for 2. tropp, løytnant Marvain,-
om å komme med sprengstoffet han trenger.
Tyskerne skjøt kraftig mot Marvains stilling,-
så han hadde nok ikke noe imot å flytte på seg.
Han kaster en veskeladning til Brown.
En veskeladning er en type konstruert sprengladning.
Det kalles veskeladning-
fordi eksplosivene er i en veske.
De blir vanligvis brukt til å sprenge hindringer.
Det kan være en anti-tanks-mur eller en bunker.
I dette tilfellet er veskeladningen ladet med 60-
250 grams blokker med TNT.
De detonerer med en tre-sekunders lunte.
Med ladningen klar kryper Brown ut av grøften sin-
med 6 kilo TNT.
En uvanlig jobb for en med hans rang.
En kompanikaptein hadde ansvar-
for å være i en posisjon der han kunne kommunisere-
med bataljonledelsen, i tilfelle nye ordre.
Som: "Forsterkninger er på vei", eller "Trekk dere tilbake".
Det var uvanlig at en kaptein gikk i bresjen under andre verdenskrig.
Brown åler seg opp åsen mot bunkeren som er ute etter mennene hans.
Han kryper så lavt han kan for å holde seg under ildlinjen.
Løfter han hodet, blir han skutt.
Det eneste han ser av fienden der inne,-
er maskingeværløpene i skyteskåret.
Soldater fra det 352. grenader-regimentet-
er blant de som bemanner bunkerne.
Et grenaderregiment er som et infanteriregiment.
Alle infanteridelinger ble i 1942 omdøpt til grenaderregimenter.
Navnet minnet om de gamle prøyssiske grenaderregimentene.
De var håndplukket-
og ble overført til forsvaret av Crucifix Hill,-
idet amerikanerne nærmet seg Aachen.
Til tross for at disse bunkerne var utdaterte,-
følte de tyske soldatene seg til en viss grad trygge.
Tyske dokumenter fra de trakk seg tilbake fra Frankrike høsten 1944-
viser at disse bunkerne var viktige for kampmoralen.
For første gang har de en tydelig definert forsvarslinje.
Regimentets kommandant er oberstløytnant Josef Eggerstorfer.
Oberstløytnant Eggerstorfer er en 35 år gammel offiser.
En tidligere underoffiser som raskt har gjort karriere under krigen.
Han er veteran fra østfronten-
og ble forfremmet med fordelaktig forfremmelse.
Det vil si at han ble forfremmet raskere enn vanlig-
takket være innsatsen på slagmarken.
Eggerstorfer har ordre om å forsvare den gamle tyske byen,-
koste hva det koste vil.
Aachen har stor historisk betydning for det tyske folk.
Byen tjente som kroningssted for Det tysk-romerske riket-
i over 700 år.
Prakten samsvarer med Hitlers imperialistiske ambisjoner.
Aachen har en mytisk og symbolsk verdi for nazistene-
fordi den var Karl den stores hovedstad,-
grunnleggeren av det første riket.
Nazistene så på seg selv som det tredje riket, så det er en kobling.
De ser en historisk forbindelse-
mellom det første riket og det tredje riket.
Bunkerne på Crucifix Hill forsvarer byen fra nordøst.
Etter hvert som kampen tiltar blir forholdene på innsiden dårligere.
Det er trangt, det lukter røyk overalt.
Skyt! Fortsett å skyte! Skyt!
Når man avfyrer et maskingevær, gir lyden gjenklang.
Psykologisk sett er det ekstremt krevende for en vanlig soldat.
I åssiden nedenfor bunkeren-
må Brown finne den beste måten å bruke veskeladningen på.
Vanligvis gjør man det i fred og ro.
Du plasserer den forsiktig mot en vegg.
Kanskje trenger du flere ladninger.
Når den brukes i nærkamp,-
er det vanligvis improvisert.
Brown har en plan.
Eksplosivene har en tre-sekunds lunte.
Det gir ham ikke mye tid til å søke dekning før ladningen eksploderer.
Hvis han krøp til flanken av bunkeren og kom inn bakfra,-
kunne han se om bakdøren var en måte-
å komme nær nok-
til å kaste en veskeladning gjennom den.
Men hvis Brown kan kaste ladningen inn i skyteskåret-
bør bunkeren kunne beskytte ham.
Brown øker farten.
Idet han løper opp bakken mot åpningen-
møter han en tysk soldat.
Før kaptein Bobbie Brown kommer seg videre til skyteskåret,-
løper den skremte soldaten tilbake til bunkeren.
Brown kaster seg frem for å stenge døra og fange ham.
Men den lukker seg ikke.
Da tyskeren snudde seg, skled riflen han hadde over skulderen ned,-
langs armen og inn i dørsprekken.
Brown ser riflen. Han åpner døra for å sparke den inn.
Med lunta tent på veskeladningen,-
kaster han den inn og lukker døren.
Brown kaster seg tilbake idet bunkeren eksploderer bak ham.
Fra bunnen av åsen så Bobbie Browns menn en bunker-
hvor røyken veltet ut av skyteskårene og luftventilen.
Flammene steg opp,-
og det var kraftige eksplosjoner. Den ene etter den andre.
Ødeleggelsen er total.
En ladning på den størrelsen i en bunker, vil være ødeleggende-
fordi eksplosjonen holdes på innsiden av bunkeren.
Ingen tyskere overlevde.
Den største kroppsdelen de fant etterpå var et lår.
C-kompaniets kommandogruppe, fra det amerikanske 18. infanteriregiment,-
ser at kapteinen deres er trygt tilbake etter eksplosjonen.
Brown ber med en gang om en tilstandsrapport.
Selv om bunkeren er ute av spill-
er C- og A-kompaniet fortsatt fanget av den tunge tyske ilden-
fra den andre siden av Crucifix Hill.
Brown ødela den første bunkeren, men resten er fremdeles i drift.
Fordi de er så høyt oppe-
kan de se ankomsten og rette ilden-
nøyaktig mot de angripende amerikanerne.
Når Brown ser lenger opp i åsen,-
ser han en annen bunker bortenfor den han nettopp ødela.
Jobben er ikke ferdig.
Han tror den første han tok var en kommandobunker,-
og han vil ta ut flere av det han tror er kommando-
og kontrollbunkere for den tyske ilden.
Han hadde en frivillig, men Bobbie snudde seg mot ham-
og sa: "Det er ikke sånn jeg spiller."
"Jeg gir meg ikke når jeg har flaks."
Veskeladning.
Denne gangen tar han med både en veskeladning-
og en stangladning og gjør seg klar på ny.
En stangladning består av en lang stang med en sprengladning i enden.
Den er annerledes enn en veskeladning fordi den kan-
plasseres nøyaktig ved siden av målet for å prøve å ødelegge det.
Den har improviserte, gjør-det-selv-egenskaper.
Antall eksplosiver kan justeres.
En ingeniørenhet hos infanteriet vil ha med seg veskeladninger.
Stangladningene kan lages i felten.
Brown har sitt neste mål.
Mennene hans prøver å sette fart, men også alliert artilleri-
beskyter området for å hjelpe fremrykkingen.
Det er farlig å nærme seg for mye.
Røyklegg pillboxen!
Brown beordrer ordonnansen til å skyte en gul røykgranat-
mot bunkerens sørside.
Dette er et signal til den amerikanske kanonen-
så Brown kan komme trygt frem til bunkeren.
Fra bunkeren-
kan ikke tyskerne se den gule røyken.
Tykk betong og armeringsjern betyr at bunkere tåler tung skyts,-
men sikten til de nærmeste omgivelsene er begrenset.
Hver bunker har et område som våpnene deres kan nå.
Bunkerne er designet-
for å støtte hverandre med overlappende ild.
Selv om én bunker blir tatt ut,-
skal de rundt kunne fortsette å dekke åsen.
Brown kryper frem.
Han ville prøve seg på bakdøren igjen.
Men da han nærmet seg bunkeren, var den tyske ildgivingen så sterk-
at han var sikker på at de hadde sett ham.
Brown må gjøre seg mindre.
På et punkt kan de ikke sikte lavere.
Hvis han krøp under siktelinjen, kunne han komme nærmere.
Maskingeværilden over ham stanser.
Bobbie fortsetter, og han innser at denne gangen-
er den beste tilnærmingen frontal.
Denne gangen kryper han så nær skyteskåret at han kan-
stikke stangladningen inn.
Avstanden mellom ham og eksplosjonen vil være liten.
Når han trekker ut sikringen-
eksploderer den etter tre sekunder.
Eksplosjonen er kraftig.
Men ladningen kaptein Bobbie Brown utløste-
ødelegger ikke bunkeren.
Men eksplosjonen gjør skyteskåret større-
og distraherer soldatene der inne.
Han tar et overblikk og mener han ikke er ferdig.
Så han tar med seg veskeladningen mot åpningen-
han hadde lagd med stangladningen.
Brown trekker ut sikringen og kaster vesken inn i bunkeren.
Han dukker rett før eksplosivene detonerer.
Med bunkeren bak seg i flammer-
returnerer Brown til mennene sine.
Det bemerkelsesverdige her er at en kaptein utførte oppdraget.
Det er ikke hans jobb å løpe rundt-
og sprenge bunkere.
Han skal overlate det til de menige og sersjantene sine.
Men høsten 1944 hadde første infanteridivisjon svært høye tapstall.
Kanskje var det ingen å spørre,-
og derfor har han tenkt at:
"Jeg skal gjøre det."
Brown ber om en rapport om kompaniets fremrykning.
Radiooperatøren ser at Browns feltflaske-
har kulehull i seg, og at kapteinen blør.
Sir! Du er såret!
Som vi sier i dag: Brown var full av adrenalin.
At feltflasken hans hadde tre hull, var hans minste problem.
Mennene hadde lagt merke til at han hadde et blodig kne.
Men for Bobbie var det bare en skramme.
Ikke tenk på det!
Brown ignorerer skadene, og vil ha en rapport.
Han finner ut at menn fra andre tropp er på vei opp Crucifix Hill.
Men de har lidd flere tap,-
og troppsføreren deres er død.
Tyskerne fortsetter å forsvare seg mot det amerikanske angrepet.
En måned tidligere hadde kommandøren av garnisonen i Aachen,-
Generalløytnant Gerhard Graf von Schwerin,-
anmodet amerikansk militærledelse om nåde.
Aachen var den første store tyske byen som ble truet.
Store deler av førkrigsbefolkningen på 165 000 ønsket å flykte.
Det skapte kaos for både soldater og sivile.
Bekymret for at resten av innbyggerne ikke rekker å flykte,-
avlyser Schwerin ordren om å evakuere, og folk drar hjem.
Så skrev han et brev og ba den amerikanske kommandanten-
ta seg av de sivile.
En forespørsel som antydet-
at byen skulle overgis til amerikanerne.
For Schwerin er det svært risikabelt fordi Hitler hadde beordret-
at hver by, hver bunker på tysk jord må forsvares til siste mann.
Nazistisk presse skriver at Aachen må forsvares som en tysk Stalingrad.
Og i denne sammenhengen-
stemmer det ikke med bildet av et sammenbitt forsvar.
Før brevet kunne leveres til amerikanerne,-
havnet det i nazistenes hender.
Hitler fikk Schwerin fjernet fra stillingen og arrestert.
Han erstattes av kommandanter klare til å kjempe til døden.
Uker senere, når mennene hans starter fremrykningen sin,-
beordrer kaptein Bobbie Brown dem til å fullføre angrepet-
på de tildelte bunkerne deres på den nedre delen av åsen.
Mens han ser på skråningen,-
får han øye på en større bunker på toppen.
Den er tungt bevæpnet, og fortsetter å skyte på mennene hans.
Veskeladning!
Brown bestemmer seg enda en gang for å gå til angrep.
Idet kaptein Bobbie Brown nærmer seg toppen av Crucifix Hill,-
om ettermiddagen den 8. oktober 1944,-
ligger det 20 meter høye korset som har navngitt åsen,-
nå i ruiner.
Korset hadde vært utkikkspost for tyske artilleriobservatører-
som dirigerte beskytningen av amerikanerne.
Noen vitner sa at korset ble ødelagt-
under angrepet med P-47-ene, før bakkeangrepet startet.
Den andre versjonen var tysk.
De påsto at de ødela det selv-
fordi de ikke ville at amerikanerne skulle klatre opp på korset-
og bruke det som en observasjonspost.
Browns mål er å rydde det tyske forsvaret-
som beskytter Aachen av veien.
Han har allerede tatt ut to bunkere.
Nå går han for en tredje.
Det er en annen type bunker:
Den kan brukes både som observasjonsbunker-
og maskingeværbunker.
Og dette er den mest formidable av dem.
Den har vanligvis en pansret kuppel, og den pansrede kuppelen-
har seks til åtte utkikkssprekker rundt det hele.
Den kan også ha et maskingeværskjold-
som fullstendig beskytter mot angrep utenfra.
Det var det jeg tror han angrep.
Basert på kildene virker det som bunkeren var et panzerturm .
Ordet assosieres med stridsvogner, men panzer betyr pansring på tysk.
Det refererer til det åtte cm tykke ståldekket.
En feilaktig oversettelse er "kanontårn".
De beveger seg ikke. De er ikke laget av tårndeler.
De er pansrede kupler.
Kuppelen kan noen ganger være det mest synlige elementet.
Resten av bunkeren er svært stor og gravd ned i bakken.
Den er egnet til å holde liv i 45 soldater og deres offiserer.
Panzerturm ble bygget på steder som var viktige å forsvare.
Tyskerne har et bestemt navn på dem.
Men fordi amerikanerne av og til oversatte navnet feil,-
kalles de noen ganger stridsvogntårn.
Panzerturmet er Browns mål.
Basert på hvor stor denne bunkeren er, dens plassering,-
og tårnet på toppen av den, tenker Bobbie Brown-
at det er der hovedkommandoen befant seg.
Derfor ville han ta den ut.
Fra inne i bunkeren-
peprer tyskerne bakken under for å stoppe amerikanerne.
Nøyaktig hva som hendte, er ukjent.
Vi vet ikke, for dokumentene har ikke overlevd.
Men generelt sett var kommunikasjonen mellom bunkerne ganske god.
Det kommer alltid an på situasjonen.
Hvis kommunikasjonslinjene er nede-
med nærliggende bunkerne eller med overordnede.
Om nabobunkeren fortsatt holder ut eller om den har overgitt seg.
Og det gjør det vanskelig for en kommandør-
å bestemme om det er på tide å gi opp,-
eller om man kjemper videre.
Schnell . Ammunisjon! Nå!
I mellomtiden-
trenger det tyske forsvaret all ildkraften de kan få tak i.
Bobbie Brown kommer til bunkeren. Han kommer inn fra siden.
Han kan komme nær ytterveggene, men de er så tykke-
at det må hundrevis av kilo sprengstoff til for å trenge inn.
Han har en veskeladning med sju kilo TNT.
TNT eller trinitrotoluen er stadig et av de mest brukte eksplosivene-
og finnes fortsatt i mange militære våpen.
Under andre verdenskrig-
kunne én enkelt fabrikk produsere 310 000 kilo TNT om dagen.
Det anses som et stabilt eksplosiv-
og blir derfor trygt håndtert og mye brukt-
under andre verdenskrig.
Men hvis ikke Brown får veskeladningen på innsiden,-
vil skadene være ubetydelige.
Han ser også en bunker nummer to.
Han kom frem til at den andre,-
som var reist på betong, trolig var en ammunisjonsbunker.
For ham virket det logisk at om noen kom ut av den store bunkeren,-
så skulle de til den andre bunkeren for å hente ammunisjon.
Ammunisjon!
Ja, kommandant!
Mens Brown ser på,-
kommer en tysk soldat ut fra en dør på baksiden av hovedbunkeren.
Dette er muligheten han har ventet på.
Den amerikanske kapteinen Bobbie Brown observerer en soldat-
som kommer tilbake med en kasse ammunisjon.
Bobbie fulgte etter.
Han visste det ikke, men Bobbie var der.
Brown nærmer seg.
Soldaten går inn i bunkeren med armene fulle av ammunisjon.
Han setter kassen ned, så han kan lukke døren-
og stirrer en amerikansk kaptein rett i øynene.
Før tyskeren kan reagere slenger Brown veskeladningen inn.
Den lander på gulvet ved siden av ammunisjonen.
Da ladningen gikk av klarte ikke Bobbie Brown å snu seg-
like fort som tidligere, og han falt hodestups bakover-
ned i krateret han hadde gjemt seg i før angrepet.
Ved å vente på at tyskeren kom tilbake,-
utløser eksplosjonen fra Browns veskeladning også ammunisjonen-
mannen har med seg, noe som forsterker kraften i eksplosjonen.
Tålmodigheten hans lønte seg.
Browns angrep på den tredje bunkeren var alt han hadde trent for.
Bobbie levde for slike øyeblikk. Han var fryktløs.
Det han tenkte minst på, var seg selv. Han var oppdragsorientert.
Han gjorde det han måtte gjøre.
Med den tredje bunkeren ødelagt,-
var sørskråningen på Crucifix Hill under amerikansk kontroll.
Fordi kommandobunkerne Bobbie Brown hadde gått etter hadde falt,-
kunne mennene hans nå bevege seg. De var i stand til å rykke raskere frem-
og ta til fange flere tyskere fra de andre pillboxene-
spredd over Crucifix Hill.
Brown er såret, men arbeidet hans er ikke ferdig.
Bobbie Brown anså ikke oppdraget som utført.
Han hadde bare økt sjansen for at Crucifix Hill ble tatt.
Den andre delen av oppdraget hans var å rekognosere på baksiden av åsen-
så han kunne forberede kompaniet sitt på det uunngåelige motangrepet-
som ville komme fra tyskerne.
Så han ble på åsen for å utføre det.
Når Brown går mot nord-
river maskingeværild opp bakken rundt ham.
Han kaster seg ned.
På ny eksponert for fienden-
gir selv den minste gressknoll beskyttelse.
Brown venter et øyeblikk før han løfter hodet.
Tyskerne reagerer umiddelbart.
Maskingeværkuler suser forbi.
Han ville forstå hvor skuddene kom fra-
så han kunne plassere mennene sine etter hvor motangrepet-
sannsynligvis kom fra.
Brown bøyer hodet og tar av seg hjelmen.
Denne gangen velger han-
å vifte med hjelmen sin-
for å erte tyskerne, og det tiltrekker seg ild.
Brown har fått svaret sitt.
Tyskerne er klare til motangrep,-.
men han kan ikke gjøre noe herfra.
Brown kommer seg tilbake til kommandogruppen sin.
Han melder fra om de tyske stillingene-
og beordrer et artilleriangrep i sør.
Han informerer også sine overordnede-
om at de har kommet seg til toppen av Crucifix Hill.
Det er bare 40 minutter siden Browns angrep startet.
Han vil ikke la dem gjenerobre åsen.
Browns regiment må holde på det de har vunnet,-
sikre de siste pillboxene-
og flytte enheter opp for å holde stillingene.
Først når denne viktige jobben er over-
mottar han behandling for skadene sine.
Samme kveld viser det seg at Brown har rett.
Tyskerne går til et storstilt motangrep-
som han og mennene hans må nedkjempe.
Om morgenen har de fortsatt kontroll over Crucifix Hill.
For sitt mot og fryktløse lederskap-
får Brown den høyeste militære utmerkelsen-
en soldat kan få for stridshandlinger.
Etter krigen mottar han Æresmedaljen.
Møtet ble holdt i East Room i Det hvite hus.
President Harry Truman skulle gi Bobbie Brown medaljen,-
og det sies at-
da han hang medaljen rundt Bobbie Browns hals, sa presidenten:
"Jeg ville ofret jobben for denne medaljen."
Brown tok det på strak arm og var ærlig som alltid,-
så han sa til presidenten: "Du vet at du lyver, president."
De siste årene hadde han konstante smerter som førte til depresjon.
I 1971 begikk Brown selvmord.
Erobringen av Crucifix Hill førte til omringingen av,-
og til slutt, Aachens overgivelse 21. oktober 1944.
Generalløytnant Gerhard Graf von Schwerin,-
kommandant for Aachen-garnisonen i september, får skylden.
Schwerin holdes ansvarlig for katastrofen ved Aachen,-
og Hitler ønsker nok å stille ham for krigsrett.
Men Schwerin er beskyttet av alle sine militære overordnede slik at Hitler-
glemmer det hele, og Schwerin sendes senere-
til den italienske fronten, ute av syne, ute av sinn for Hitler.
Aachen er den første store tyske byen som faller.
Aachens fall var et stort slag for nazistene og det tyske folk,-
for nå står amerikanerne på tysk jord i vest.
Samtidig erobrer sovjeterne deler av Øst-Prøyssen.
Så nå har krigen kommet til tysk jord.
Men høsten nærmer seg, og været blir verre.
Den tyske moralen bedrer seg, for i øst har sovjeternes-
og i vest de alliertes fremrykking stoppet opp.
Og krigen i Europa fortsatte i seks måneder til.
Tekst: Ingrid Sande Larsen