Kun amerikkalaissotilas turvaa toveriensa vetäytymistä-
saksalaisen panssarivaunun räjähdys kaataa hänet.
Räjähdys tuhoaa hänen konekiväärinsä ja rikkoo hänen silmälasinsa.
Hän hakee kiväärin ja pysyy asemissa.
Kuudes kesäkuuta 1944-
liittoutuneet nousevat maihin Normandiassa avaten länsirintaman.
Mutta natsifanaatikot jatkavat raivokasta taistelua selvitäkseen.
Normandian maihinnousu oli taistelu. Pitää yhä voittaa sota.
Yhdeksäs tammikuuta 1945. Elsassin alue, Ranska.
Amerikkalainen korpraali Glenn Schmidt kompuroi lumessa-
pidellen Browning-automaattikivääriä.
Saksalaiset väijyttivät hänen partionsa Hattenin lähettyvillä.
Tulitaistelussa Schmidtin BAR jumiutui, ja häneen osui kahdesti.
Yksi laukaus lennätti kypärän pois, toinen sai kasvot vuotamaan verta.
Hän on ainoa eloonjäänyt.
Schmidtin partio on erittäin epäonninen.
He tekevät rutiinijuttua ja sattuvat olemaan siellä-
kun saksalaiset hyökkäävät.
Vihollissotilaat perässään Schmidtin pitää viedä viesti komentajalle.
Tässä tapauksessa kerätyt tiedot ovat ensi käden tietoa.
Schmitt on onnekas päästessään pois-
lähes ehjin nahoin moniin muihin verrattuna.
Saksalaiset käyvät Ardennien taistelua.
Kun Wacht Am Rheinin vauhti hidastuu-
Hitler päättää hyökätä rintaman heikommassa osassa
Se tarkoittaisi, että amerikkalaisten ja brittien huomio-
kääntyisi pois pohjoisen taisteluista.
Nordwind-operaatioon Hitler määrää Heinrich Himmlerin-
SS-valtakunnanjohtajan, ensi kertaa sotilasjohtoon.
Sodan edetessä Hitler luottaa yhä harvempiin.
On yksi poikkeus, Himmler.
Hän tietää varmuudella, että Himmler on uskollinen hänelle.
Himmler haluaa tehdä vaikutuksen ja juhlistaa Hitlerin vuosipäivää.
Himmlerin tavoite on vallata Strasbourg takaisin Hitlerille-
lahjana valtaannousun 12-vuotispäiväksi 30. tammikuuta.
Elsassin alueen pääkaupunkina-
Vapaan Ranskan joukot vapauttivat Strasbourgin marraskuun lopussa.
Himmlerin onnistuminen...
Olisi suuri takaisku amerikkalaisten ja ranskalaisten liittoumalle.
40 kilometriä Strasbourgista koilliseen Hattenin lähettyvillä-
korpraali Schmidt kiirtehtii amerikkalaisten rintamalle.
Yhtäkkiä valkea valo valaisee yön.
Schmidtiin osuu.
Hänen selkänsä palaa, Hän kääntyy lumessa jäähdyttääkseen kuumuuden.
Hän oli varmasti peloissaan.
Hän on haavoittunut useista paikoista ja rähjäisessä kunnossa.
Uudet vammat ovat amerikkalaisten fosforikranaateista-
joilla puolustajat ampuvat saksalaisia hänen takanaan.
Yhä savuavana hän kompuroi bunkkerin suojaan-
liittyäkseen puolustukseen.
Bunkkerissa 9 Schmidt saapuu kuuluisalle Maginot-linjalle.
Ranskan armeija pystytti Maginot- linjan 1. maailmansodan jälkeen.
Se ylsi Sveitsin rajalta Belgian rajalle asti.
Se sisältää massiivisia teräsbetonibunkkereita.
Jotkin bunkkerit olivat maanalaisia kaupunkeja.
Suuria henkilöstöbunkkereita.
Kaikenlaisia tykkejä, jotka nousivat bunkkereista.
Tunneleita bunkkerien välillä.
Betoni saattoi olla liki 3,5 metrin paksuista.
Heitä voitiin pommittaa, ja ampua tykeillä-
mutta sisällä olevat joukot olivat suojassa.
Ongelma oli, että hyökätessään 1940 Saksa vain kiersi sen.
Saksalaiset eivät läpäisseet Maginot-linjaa.
He välttivät Maginot-linjan menemällä Belgian kautta.
Amerikkalaiset joukot ovat bunkkereissa, joiden pitää taas-
suojella Ranskan rajaa idästä hyökkääviltä saksalaisilta.
Everstiluutnantti Karl Pröll ja 35. panssarikrenatöörirykmentti-
johtavat hyökkäystä Hatteniin.
Karl Pröll on entinen aliupseeri, joka ylennettiin myöhemmin.
Hän saa ylennyksen nopeasti itärintaman suoritustensa vuoksi.
Hänellä on Saksan armeijan korkeimpia kunniamerkkejä.
Metsistä-
panssarikrenatöörit ylittävät suuren pellon bunkkereita kohti.
Saksalaiset uskovat, että bunkkerit ovat tyhjiä.
Yhtäkkiä he kohtaavat kiihkeää vastarintaa.
Amerikkalaiset tulittavat kranaatinheittimillä-
konekivääreillä ja tykistöllä.
Hyökkääjät kärsivät hyvin raskaita tappioita.
Selviytyneet vetäytyvät takaisin metsään.
Itärintaman veteraani Pröll tietää, että pitää olla joustava-
ja muuttaa taktiikkaa.
Pröllin miesten ja panssarivaunujen pitää päästä bunkkerien välistä-
hyökätäkseen Hatteniin.
Bunkkeri 9 on yksi linnoituksista-
joita on 1,5 kilometrin pituudella Hattenin itäreunalla.
Kylän komentokeskuksesta-
A-komppanian komentaja William Corson koordinoi puolustusta.
Heillä on puhelinyhteys ja radioyhteys varalla.
Sana saksalaisten hyökkäyksistä kiirii rintamalta.
Corson tekee, mitä kaikki komentajat tekisivät.
Hän kerää mahdollisimman paljon tietoa.
Sitä varten on pidettävä yhteyttä.
Hänen yksikkönsä 42. divisioonan 242. jalkaväkirykmentistä-
saapui Eurooppaan hiljattain.
Heidät lähetettiin Elsassiin-
suorittamaan koulutuksensa loppuun rauhallisella vyöhykkeellä.
42. divisioonalla on vahvuuksia ja heikkouksia.
Heikkous on kokemattomuus, ehkä itseluottamuksen puute.
Vahvuus on sen uutuus, joka voi luoda taisteluintoa-
joka ei ehkä ole läsnä kokeneemmissa yksiköissä.
Vastauksena hyökkäyksiin-
242. rykmentin esikunta valmistelee improvisoidun puolustuksen kylään.
Miinoja asetetaan saksalaisten ajoneuvojen kulun estämiseksi.
Miinakenttä tukkii tien 1. pataljoonan komentokeskuksen edessä-
kirkkoa vastapäätä.
Miinakentän yläpuolella sotilaat sinkojen kanssa asettuvat-
kirkontorniin.
Amerikkalainen tulenjohtaja on ollut siellä koko aamun-
ohjatakseen tulta bunkkerien tueksi.
Komentajan ohella tulenjohtaja-
on toisen maailmansodan taistelun tärkein henkilö.
Tulenjohtaja hallitsee tärkeintä tulivoimaa.
Tappavinta tulivoimaa. Etenkin amerikkalaisilla-
joiden tykistö on pelottava ase.
Bunkkerilla 9 A-komppanian kersantti Alvin Cahoon-
oli torjunut Saksan hyökkäyksen ensimmäiset aallot-
kolmatta joukkuetta vastaan-
tykistön ja kranaatinheittimien avulla.
Mutta etelässä hän havaitsee jotakin vaarallista.
Saksan panssarivaunut ja jalkaväki murtautuvat bunkkerien välistä.
Saksan panssarivaunut voivat kiertää bunkkerit sivustasta-
ja ampua suoraan Hatteniin.
Mutta yhtäkkiä amerikkalaiset singot ampuvat panssarijoukkoja-
korkealta kylän kirkosta.
Sieltä näkee parhaiten saksalaiset yksiköt.
Saksalaiskomentaja ymmärtäisi sen-
ja keskittyisi siihen, että kirkontornissa on tulenjohtaja.
Saksalaiset vastaavat tuleen-
ja tuhoavat tornin.
Laukaukset eliminoivat sinkoryhmät ja siellä olleen tulenjohtajan.
Amerikkalaiset eivät voi enää luottaa tarkkaan tykistötukeen.
Tappiot heikentävät heidän puolustustaan kylässä.
Tornin alla 1. pataljoonan komento- keskuksen henkilöstö menee asemiin-
puolustaakseen Hattenia.
Korpraali Vito Bertoldo on yksi vartiomiehistä.
Hän on huononäköinen, mikä voi olla ongelma, mutta haluaa olla siellä.
Hän oli vapaaehtoinen. Hän pyrki kovasti maavoimiin.
Aluksi hänet käännytettiin pois. Sodan edetessä-
vaatimukset laskivat. Hän pääsi mukaan kokiksi.
Bertoldo ei ollut tyytyväinen rooliinsa.
Bertoldo tuotti jo ongelmia messikersantilleen.
Jos sotilasta pidetään ongelmana tai ei kovin hyvänä-
hänet laitetaan harmittomimpaan asemaan.
Eurooppaan saapumisen jälkeen Bertoldon komentaja-
kapteeni William Corson siirtää hänet vartioon Hatteniin.
Siirto ei ole ylennys. Eräänlainen sivuun siirtäminen.
Mutta Bertoldosta vartiomiehenä hän on lähemäpänä taistelemista.
Bertoldo on kehuskellut kavereilleen-
että taistelemaan päästessään hänestä tulee sankari.
Sellaisia tarinoita on paljon. Ne päättyvät melkein aina siten-
että suuria puhunut on luotien lentäessä ojassa.
Entinen kokki laittaa konekiväärin ovensuuhun ja odottaa.
Kun saksalaiset ampuvat pataljoonan komentokeskusta...
Vihollisen tykistö hiljentää viestintäjärjestelmän.
Ennen hyökkäystä kapteeni Corsonilla oli yhteys bunkkereihin.
Nyt se on katkaistu.
Komentajan on päätettävä, minne hän asettuu taistelukentällä.
Missä hänen on sopivaa olla?
Corson lähtee komentopaikalta.
Hän yrittää saada yhteyden joukkoihinsa bunkkereissa.
Amerikkalaistykistön horjuessa-
Karl Pröllin miehet hyökkäävät uudestaan pohjoisbunkkereihin.
Bunkkeri 9 kestää, mutta muut asemat pettävät.
Etelämpänä...
Jagdtiger oli 2. maailmansodan suurin ja tehokkain panssarivaunu.
Alusta oli samanlainen kuin Royal Tiger -panssarivaunussa-
mutta tykkitornin ja 88-millimetrisen tykin sijaan-
siinä oli kiinteä päällysrakenne, paksumpi panssari-
ja vielä tehokkaampi 128-millimetrinen tykki.
Hyökkäämiseen ja panssaritorjuntaan käytetty-
-128-millimetrinen tykki painaa 5,5 tonnia-
-ja voi lävistää yli kaksimetrisen betonin 1,5 kilometrin päästä.
Elsassin taistelun aikana-
Saksan joukot törmäsivät Maginot-linjan bunkkereihin.
Adolf Hitler kuuli siitä ja sanoi:
"Minulla on ihanteellinen ase. Lähettäkää Jagdtigereitä."
"Ampukaa tehokkailla Jagdtigereillä bunkkereita."
Panssarivaunujen ja panssarikrenatöörien hyökätessä-
amerikkalaisten bunkkerit kukistuvat.
Kapteeni William Corson kiitää bunkkeria 9 kohti-
toivoen saavansa yhteyden takaisin.
Kun hän lähestyy bunkkeria, jeeppiä tulitetaan.
He menevät turvaan tyhjään kranaatinheitinasemaan.
Corson päättää pyrkiä bunkkeriin.
Tapaus on klassinen esimerkki maataistelusta.
Yksinkertaiset asiat vaikeutuvat.
Hän jää jumiin, eikä tiedä, mitä tapahtuu.
Viestintä pätkii.
Yksinkertaisista asioista tulee hyvin vaikeita ja tappavia.
Hän jättää radiopuhelimen miehelleen jeepillä-
välittääkseen viestejä 1. pataljoonalle Hattenissa.
Kun bunkkerien amerikkalaiset taistelevat henkensä edestä-
Saksan panssarivaunut ja panssarikrenatöörit etenevät kylään.
Sen piti olla takarintamaa. Periaatteessa.
Ensimmäinen asia meni vikaan.
Yhtäkkiä saksalaiset ovat komentokeskuksella.
Missä heitä ei pitänyt olla.
Onneksi miinakenttä Yhdysvaltain 242. jalkaväkirykmentin-
1. pataljoonan komentopaikan ulkopuolella pysäyttää etenemisen.
Everstiluutnantti Karl Pröllin panssarikrenatöörit menevät-
raivaamaan miinat.
Korpraali Vito Bertoldolla ei ole suoraa ampumalinjaa-
komentokeskuksen ovelta.
Hän päättää etsiä paremman kulman.
He vievät konekiväärin keskelle katua.
Hyökkäävien vihollisten näkyvillä-
korpraali Vito Bertoldo avaa konekivääritulen.
Hän tähtää Panzer-yksikköihin, jotka raivaavat miinakenttää-
joka estää panssarivaunujen etenemisen.
Bertoldo pakottaa heidät perääntymään.
Hän vie apulaisensa kanssa konekiväärin toiseen paikkaan.
Bertoldolle oli opetettu kaikkien sotilaiden tavoin-
että tehokas konekiväärimies vaihtaa paikkaa.
Koska konekivääri on vihollisen kohde tappavana aseena.
Hattenin lähettyvillä kapteeni Corson pääsee tulituksen läpi-
bunkkeriin 9.
Hän löytää kersantti Alvin Cahoonin-
ja muita 242. jalkaväkirykmentin A-komppaniasta.
Ammukset ovat vähissä, ja haavoittuneet pitää evakuoida.
Suurin osa amerikkalaispuolustuksesta-
Maginot-linjan vyöhykkeellä on kukistunut.
Mutta bunkkeri 9 pohjoisessa pitää yhä pintansa.
Corson välittää rykmentin käskyt.
"Pitäkää hallussa hinnalla millä hyvänsä."
Hän yrittää ottaa yhteyden mieheensä jeepillä, muttei pääse läpi.
Hän päättää odottaa pimeää ja hakea apua Hattenista.
Jos bunkkeri kaatuu, ja Hatteniin päästään pohjoisesta-
Elsassin alue ja vasta vapautettu Strasbourg ovat haavoittuvaisia.
Operaatio Nordwindin alussa-
ylipäällikkö Eisenhower oli valmis luopumaan alueista täällä-
Strasbourg mukaan lukien.
Eisenhower keskittyy hyökkäämään Saksaan pohjoisesta-
ja Elsassin alue on liian etelässä. Hän ei pidä sitä tärkeänä.
Eisenhowerista olisi järkevää vetäytyä-
siltä rintamalta ja keskittyä Berliiniin.
Ehdotus aiheuttaa melkein kapinan Ranskan joukoissa.
Elsass on ollut vuorotellen Ranskalla ja Saksalla vuosisatojen ajan.
Tällä aikakaudella tärkeää on-
että Vapaa Ranska vapautti Strasbourgin.
Se on emotionaalisesti hyvin tärkeä ja väkevä symboli Ranskalle.
Eivätkä he aikoneet luopua siitä taas.
Hattenissa Saksan jalkaväki ja panssarivaunut hyökkäävät-
1. pataljoonan esikuntaan.
Suojatulen alla panssarikrenatöörit siirtyvät jälleen-
raivaamaan miinakenttää-
johon vyöhykkeen amerikkalaispuolustus pohjautuu.
Miinakentällä rajoitetaan Saksan liikkuvuutta ja pelataan aikaa.
Hattenin taistelussa on tärkeää pelata aikaa vahvistusten saamista varten.
Ja se voisi olla parempi.
Amerikkalaiset toivovat-
että panssarivaunu räjäyttää miinan ja pysähtyy.
Siitä tulee hyvä tiesulku.
Talossa, josta tarkkaillaan pääsyä komentokeskukselle ja miinakentälle-
Vito Bertoldo ja apulainen laittavat konekiväärin valmiiksi.
Apulainen tekee useita asioita.
Hän syöttää ammuksia konekivääriin.
Hän puolustaa myös konekivääriä lähestyviltä vihollisjoukoilta.
He kiinnittävät aseen pöytään.
Kevyt konekivääri on yleensä kolmijalalla.
Päädyssä on maahan uppoavat jalat.
Sitomalla sen pöytään hän piti konekiväärin vakaana-
ja ampui tarkemmin.
Bertoldo avaa tulen pöytäkonekiväärillä.
Jälleen hänen tulituksensa pakottaa saksalaiset vetäytymään.
Nyt vihollisen panssarivaunu paikantaa Bertoldon sijainnin.
Ja ampuu 70 metrin päästä suoraan hänen ikkunaansa.
Ammus lävistää huoneen.
Pölyn laskeutuessa korpraali Vito Bertoldo ja apulainen-
lensivät nurin, mutta ihme kyllä eivät loukkaantuneet.
Häntä onnistaa. Panssarivaunu ampuu panssariammuksen.
Huoneeseen tuleva ammus ei ole miellyttävä.
Iskuvaikutus on suuri.
Mutta se ei ole yhtä tappava kuin voimakas räjähdysammus.
Bertoldo ryömii takaisin pöydän luo.
Panssarivaunu on yhä miinakentän lähellä.
Konekiväärille päästyään hän avaa tulen taas.
Panssarivaunun ampuminen konekiväärillä on hulluutta.
Se ei läpäise panssarivaunua. Sijainti paljastuu.
Panssarivaunukomentaja nousee luukusta nähdäkseen paremmin.
Bertoldo tarttuu kivääriin.
Hän ampuu 70 metrin päästä ja tappaa saksalaisupseerin.
Bertoldo jatkaa miinakentän puolustusta-
pitääkseen panssarivaunut loitolla.
On yhä epävarmaa, miten taistelussa käy.
Paljon riippuu siitä, mitä Bertoldo tekee.
Pystyykö hän pysäyttämään saksalaisten etenemisen-
ja tuleeko vahvistuksia ajoissa.
Sillä välin bunkkerilla 9-
kapteeni William Corson odottaa pimeää livahtaakseen Hatteniin.
Hän siirtyy aukolle tarkkailemaan Saksan hyökkäystä-
ja arvioimaan läheisten bunkkerien tilanteen.
Hän toivoo, että kylään ja radion luo päästyään-
hän voi kutsua tykistöä, lähettää ammuksia-
ja lievittää painetta bunkkerilla.
Varoittamatta tykistöräjähdys osuu torniin lennättäen Corsonin ilmaan.
Auringon laskiessa Saksan panssari- krenatöörit lähestyvät bunkkeria 9.
Everstiluutnantti Karl Pröllin eliittijalkaväkiyksikkö-
täyttää aukot panssarijoukkojen välissä aseillaan-
ja reagoi nopeasti taistelun kehittyessä.
Panssarijoukot ovat harvoin tehokkaita suoraan bunkkereita vastaan.
Sopivampi on panssarijalkaväki, tai panssarikrenatöörit-
koska jalan he havaitsevat paremmin heikot kohdat-
puolustuksessa ja suojaavat panssarivaunuja sivustassa.
Kapteenin haavoituttua kersantti Cahoon kohtaa vaikeita valintoja.
Saksalaisten tulitus voimistuu.
Ulkona ammukset alkavat loppua ja haavoittuneita kertyy.
Cahoon käskee heitä palaamaan bunkkerin suhteelliseen turvaan.
Pidämme toisen maailmansodan bunkkereita läpäisemättöminä.
On tärkeää muistaa, että siellä on vain pelkääviä miehiä.
Heidän näkemyksensä maailmasta rajoittuu pieniin aukkoihin.
Pimeydessä Cahoon ja miehet kuulevat ääniä bunkkerin ympäriltä-
ja katolta.
Loukussa bunkkerissa-
he kuuntelevat, kun tuuletusputkiin työnnetään räjähteitä.
1930-luvun rakentamisen ja vuoden 1945 taisteluiden välillä-
Saksan armeija oli purkanut paljon teräsrakenteita-
pantavaksi Atlantin valliin Normandian rannikolla.
Heistä tuli alttiita hyökkäyksille epätavallisista suunnista.
Joissakin tuuletushormit olivat Akilleen kantapää.
Cahoon ei voi taistella vastaan.
Jos räjähteet räjähtävät, he eivät selviä.
Ammukset ovat loppuneet. Hän ei ole yhteydessä yksikköihin-
jotka tulisivat apuun. Hän ei saa joukkojaan pois sieltä.
Hän kysyy kapteeni Corsonilta, joka on haavoittunut mutta elossa.
Saksalaisia on kaikkialla. Hänestä on tarpeetonta-
kuolla sinne ja tuhota miesten elämä.
Hän päättää antautua.
Corson on samaa mieltä.
Cahoon huutaa saksalaisille katolla.
A-komppanian jäljellä olevat tulevat ulos bunkkerista-
haavoittuneiden toverien ja komentajan kanssa.
Vyöhykkeen Maginot-linjan viimeisinä puolustajina-
heidät otetaan sotavangeiksi.
Kun kylän amerikkalaispuolustus on eliminoitu-
saksalaiset voivat mennä Hatteniin ilman vastarintaa.
Yöllä 9. tammikuuta 1945 Koillis-Ranskassa...
...Hattenin kylästä tulee alueen amerikkalaisen vastarinnan keskus.
Bunkkerin 9 kukistuttua 1. ja 2. pataljoonan komentokeskukset-
pitävät yhä pintansa kaupungin itäosassa.
Mutta he tarvitsevat vahvistuksia.
Kun saksalaiset hyökkäävät, amerikkalaiset reagoivat.
He tuovat lisää varusteita, tulivoimaa, ihmisiä.
Se on hyvin mutkatonta.
Mennään takaisin valtaamaan kaupunki ja käännetään tilanne.
Samaan aikaan 1. pataljoona siirtää komentokeskuksensa-
pois kirkolta turvallisempaan paikkaan.
Korpraali Vito Bertoldo tarjoutuu vartioimaan-
siirtymistä yön ajan.
Miksi hän tekee sen?
En usko, että hän toivoo kuolemaa.
Mutta uskon, että hän on valmis hyväksymään kuoleman tarvittaessa.
Ja se on todella ihmeellistä.
Aamunkoitteessa saksalaiset-
aloittavat hyökkäyksensä ennen kuin amerikkalaiset aloittavat.
Saksalaiset haluavat ajaa amerikkalaiset Hattenista-
ja edetä kohti Strasbourgia.
Sillä on suuri symbolinen arvo.
Elsassin pääkaupungin pitäisi pysyä saksalaisena.
Siten natsit ajattelivat.
Saapuvat amerikkalaisvahvistukset torjuvat saksalaisten etenemisen-
mutta eivät pääse Bertoldon ja komentokeskusten luo.
Päivän kuluessa Bertoldo pysyy asemassaan miinakentän edessä.
Saksalaiset yrittävät raivata miinoja-
jotka pidättelevät panssarivaunuja.
Bertoldo ampuu konekiväärillä ajaakseen heidät pois.
Saksalaissotilaat hajaantuvat ja panssarivaunut vetäytyvät.
Bertoldo ja apulaistykkimies lataavat ja odottavat hyökkäystä.
Bertoldo ja hänen kaverinsa kirjoittavat seinälle-
pitääkseen kirjaa aiheuttamistaan vahingoista.
Se auttoi kuluttamaan aikaa.
Pitämään mielen hyvänä.
Yhtäkkiä rauha rikkoutuu.
Huone hajoaa. Räjähdys kaataa Bertoldon.
Räjähdyksen jälkeen hän ryömii auttamaan apulaistaan-
vaikka loukkaantui itse.
Kaveri on haavoittunut pahasti.
Hän paikkaa kaverinsa ja vie hänet pois sieltä.
Sen täytyi olla hyvin vaikeaa.
Kun apulainen on turvassa ja pöly laskeutuu-
Bertoldo katsoo ulos.
Hän näkee vihollisen panssarivaunun tykinputken sivutiellä.
Ennen kuin hän ehtii toimia, panssarivaunu leimahtaa liekkeihin.
Toisen kerroksen amerikkalainen sinkoryhmä saa suoran osuman.
Liekehtivä Panzer peruuttaa.
Bertoldo avaa konekivääritulen.
Hänen tekemässään on vihainen puoli.
Aika tuottaa vahinkoa saksalaisille kaverille tehdyn takia.
Bertoldon taistelusta tuli henkilökohtainen.
Hän pitää heitä vastuussa apulaisensa vammoista.
Vito Bertoldo ottaa tähtäimeensä panssarivaunusta pakenevat sotilaat.
Kello 23.00 10. tammikuuta...
242. jalkaväkirykmentin jäljellä olevat saavat käskyn-
vetäytyä Hattenista turvaan toiseen kylään lännessä.
Pataljoonat ovat sinnitelleet hyökkäyksen alusta edellispäivänä.
He palaavat pienissä ryhmissä.
Yksi suojaa toista. He menevät rakennusten läpi.
Kulkevat varoissa.
Sieltä paetaan miten voidaan.
Sekavuutta lisää-
täydennysjoukkojen taisteleminen eteenpäin.
Bertoldo, nyt ilman apulaistaan-
tarjoutuu jälleen kerran suojaamaan vetäytyviä joukkoja.
Kaikkien vetäytymistä suojaavien kysymys on-
pääseekö itse pois hetken koittaessa.
Pimeässä saksalaissotilaat pääsevät komentokeskukselle-
ja etenevät Bertoldon tulilinjan alla.
Tästä asemasta hän ei voi ampua konekiväärillä.
Sen sijaan hän ottaa fosforikranaatteja.
Fosforia sisältäviä aseita-
käytetään usein savuverhojen luomiseen.
Kun fosfori kohtaa ilman hapen-
se syttyy itsestään ja palaa yli 750 asteessa-
luoden paksun savuverhon.
Fosforikranaateilla ja tykinammuksilla-
voidaan myös sytyttää kohteita tuleen.
Ihmiset jäävät usein liekkeihin.
Se on pelottava ase, koska vahingon tuottaminen ei vaadi paljon.
Valkofosforikranaatin vaikutussäde on-
parikymmentä metriä. Sirpaleet voivat alkaa polttaa ihoa.
Vaikka vesi sammuttaa liekit-
fosfori syttyy uudelleen sen haihduttua.
Sotilaat hajaantuvat Bertoldon yhteislaukauksen takia.
Saksalaisten on eliminoitava etenemisen estävä vastarinta.
Jälleen kerran Bertoldo lentää nurin.
On mahdollista, että Saksan puolella-
joku ohjaa panssarivaunun tulen hänen suuntaansa.
Etenkin fosforikranaattien jälkeen.
Se tekee siitä kiireellisempää.
Saksalainen panssarivaunu tähtää hänen ikkunaansa.
Iskuvaikutuksen täytyi olla suuri.
En tiedä merkitystä kuulolle-
mutta ei se voinut tehdä hyvää korville ja kuulolle.
Mutta se tietenkin tuhoaa silmälasit.
Ja tekee konekivääristä toimintakyvyttömän.
Bertoldo ei luovuta.
Hän vaihtaa kivääriin ja jatkaa sotilaiden ampumista kadulla.
Bertoldo on taistellut kaikin voimin.
Hän on ajatellut kekseliäästi.
Hän on ollut hyvin rohkea.
Lopulta, puolustettuaan miinakenttää kaksi päivää-
Bertoldo saa käskyn vetäytyä.
Bertoldo ja 242. jalkaväkirykmentti-
estävät saksalaisia valtaamasta Hattenia.
Uuvuttava taistelu jatkuu kylässä vielä 10 päivää.
Viivytys estää Strasbourgin valtaamisen uudelleen.
Taistelu tammikuussa 1945 on todella häijyä.
Katkeraa taistelua kadulta ja talolta toiselle.
Se on valtavan tuhoisaa väestölle-
ja myös kauniiden kaupunkien infrastruktuurille.
Osa tuhoutuu täysin.
Himmlerin suunnitelma epäonnistuu. Führer ei saa Strasbourgia-
Kolmannen valtakunnan 12-vuotispäivän juhlistamiseksi.
Se ei estä Hitleriä ylentämästä Himmleriä-
armeijaryhmä Veikselin komentajaksi itärintamalla.
Joten Himmler jatkaa sotilasuraansa-
huolimatta täydestä epäonnistumisesta.
Kapteeni William Corson, kersantti Alvin Cahoon-
korpraali Glenn Schmidt ja muut vangitut-
bunkkerilla 9 ovat lopun sodan ajan sotavankileireillä.
242. jalkaväkirykmentin 1. pataljoona saa kunniamaininnan-
Hattenin puolustamisesta.
Tunnustukseksi yli 500 uhrista-
mikä on liki 70 prosenttia tulokaspataljoonasta.
Everstiluutnantti Karl Pröll jatkaa hyökkäystä Hatteniin 19.1. asti.
Hänen 1. pataljoonastaan selviää myös vain 100 henkeä.
Hän saa rautaristin tammenlehvillä operaatiosta.
Kunniamaininnanmukaan hän torjui 35 amerikkalaishyökkäystä.
Kunnianosoitus kerrotaan ennen tammikuun loppua.
Siihen voi olla monia syitä.
Yksi voi olla se, että ilmiömäisen suorituksen takia oli selvää-
että hänen pitää saada kunniamerkki.
Tai usein asia on päinvastoin.
Saksalaiset haluavat salata tappion.
Mutta myöntää kunnamerkin, jotta tappio näyttää sankarilliselta.
Korpraali Vito Bertoldo saa korkeimman kunniamerkin.
Kongressin kunniamitalin sinnikkyydestä ja urheudesta.
Hänen komentajansa, kapteeni William Corson, saa tietää kunniamerkistä-
sanomalehdestä palattuaan Yhdysvaltoihin.
Hänen kelvoton kokkinsa todisti olevansa vaikuttava sotilas.
Varmasti hämmentävää. "Miten erehdyin hänestä?"
Hitlerin Wacht am Rhein ja Nordwind jatkuvat tammikuuhun 1945-
-mutta eivät anna Hitlerin toivomaa ratkaisevaa iskua.
Sen sijaan heidät pakotetaan takaisin Saksan rajalle.
Liittoutuneet laitetaan maksamaan kalliisti hyökkäyksistä Saksaan.
Sota Euroopassa riehuu vielä kolme ja puoli kuukautta.
Suomennos: Anu Miettinen