Moartea în viață De beznă se-agață
Pălesc și se veștejesc De soarele zăresc
Dar Cel Decăzut Noaptea veșnică seamănă
Dragostea-n ochi negri se luminează
Dar cu steaua ce moare Totul dispare
PRINȚUL DRAGON MISTERUL LUI AARAVOS
Destinul deschide căi misterioase.
Sabia Nova a strămoașei mele
a mai apărut abia când ne-a fost de trebuință.
Ezran, eu nu am ezitat niciodată.
Am tras săgeți ce și-au atins ținta înainte să am timp să gândesc.
Dar aici e ceva putred.
Trebuie s-o fac.
Să-l omor pe Aaravos.
Dacă el voia să găsești Sabia Nova?
A ascuns-o într-o ghicitoare ca să crezi că a fost ideea ta.
Ezran, dacă e o capcană?
S-ar putea, dar o să-l înfrunt.
Acum nu, Momeală.
Îmi pare rău, dar nu-ți pot promite.
Lux Aurea e foarte departe.
N-o să ajungem.
Zym? Ce se întâmplă?
Măiculiță!
Nu. Nu se poate!
Nu! Callum, nu!
Cum isprăvesc, mă va ucide.
Nu vei avea unde să te duci, pe cine să controlezi.
Vei fi întemnițat iar, pe vecie.
E destinul pe care mi-l aleg.
Cel pe care mi-l scriu!
Ezran?
Avizandum, uite!
E fiul nostru!
Nu-l putem lăsa să facă asta.
Repede, Zym! Repede!
Nu mai ai timp, mag întunecat.
Mișcă-te repede sau curajosul rege și prințul dragon îmi vor pecetlui soarta
și vor face lumea arșice.
Callum, nu poți face asta!
Trebuie. De n-o fac, vor muri toți!
Prea târziu.
Dacă arunci vraja acum, vei fi al meu.
Nu există cale spre victorie.
S-a terminat.
Ai dreptate, nu există.
Nici pentru tine!
Pentru că vom sacrifica orice să te oprim și să salvăm lumea.
Inima mea pentru Xadia!
Avizandum, în ziua în care ai murit, te-ai jertfit ca să ne protejezi fiul.
Știu că încă mai porți acea iubire în suflet.
Proștii, chiar și nobili, tot proști rămân.
În șapte ani sau 700,
tot va veni și vremea mea!
Claudia.
Trebuie să pleci!
Te pot ajuta! Pot…
Nu vreau…
Nu vreau să-mi mai moară o fiică.
Claudia ne scapă. Stella, ajută-i!
Te-am prins.
Știu.
Ai fi mers până la capăt?
Să mă omori? Pe mine, sora ta?
Nu știu.
Deci ai renunțat la mine.
V-aș putea omorî!
Dar... eu am suflet bun.
Am rămas aceeași.
Când moare o stea…
arde totul în jur.
Cu toții!
Sub aripile mele!
Ce se va alege de sacrificiile voastre?
O clipă de pace, înainte să mă întorc într-o lume fără voi?
O lume fără arhidragoni?
Moartea voastră nu are însemnătate.
Voi...
Țineți-vă unul de celălalt!
Adio, Azymondias!
Te voi iubi mereu…
Aaravos ne-a adus la limită. Eram gata să sacrificăm tot.
Tot.
Noi doi, Callum, Rayla… Era să renunțăm la noi.
Dar, mulțumită arhidragonilor, nu a fost nevoie.
Ne-au oferit un dar minunat, șansa de a trăi.
Să fim mai buni.
Acum depinde de noi, Zym, să clădim o lume mai bună.
Bună!
M-am tot gândit la o jucărie pe care o aveam când erai tu mic.
Era jucăria mea preferată, dar tu ai stricat-o.
Și de ce aduci vorba acum?
Eram furios.
Ți-am spus că te urăsc, că te voi urî mereu.
Mama a spus că pot fi supărat, dar să nu-mi otrăvească sufletul,
pentru că avem nevoie unul de celălalt.
Am nevoie de tine. Știu că am trecut prin multe, dar sper…
Și eu.
- Frați. - Frați.
Frați.
- Stai, ce? - Cumva a…
Vorbit? Da. Așa vorbesc eu.
Ce?
- Ce? - Ce?
Aaravos a dispărut.
Dar nu pe veci. Se va întoarce în șapte ani.
Trebuie să fim pregătiți, dar și să trăim.
Rege Ezran, poate că e timpul să reclădim.
Nu.
Poftim?
E timpul să construim ceva nou.
Tu zici cartof, eu, barabulă.
Cartof se zice.
Nu, tocmai asta e ideea.
Nu-l stârni cu roșiile!
Pătlăgele! Am mai discutat, Corvus!
- Uite, a venit și Gus! - Gus?
Lumea era pe sfârșite, dar noi am supraviețuit.
Suntem la răscruce, e un nou început.
Azi vom începe a clădi un nou oraș.
„Cândva, o graniță ne despărțea aici.
Dar acum, în loc de graniță, orașul va fi un pod,
un loc unde oamenii și elfii se înfrățesc pentru prima dată,
uniți întru totul.”
Stați puțin! Dacă locul ăsta va fi construit de elfi și oameni,
am o întrebare.
- Cine ne va conduce? - Exact.
„Voi.”
Proastă idee.
„Toți veți conduce.
Toți veți avea un cuvânt de spus în deciziile care ne vor modela viitorul.”
Nu știam cum să numim acest oraș.
Dar Terrestrius i-a surprins esența.
Bună!
Sunt Terry. Cum a spus el.
Bun-venit în orașul Bunătate!
Un loc unde orice persoană e binevenită.
Unde vom fi buni unul cu celălalt.
Nu există utopie.
Dar, cu multă muncă și disciplină, perseverență și răbdare,
putem clădi un loc mai bun.
Bun-venit în orașul Bunătate!!
Și mie îmi lipsește.
Mă întreb…
unde o fi.
Șapte ani.
I-am spus regelui Ezran că vii.
Era supărat, dar spune că te va asculta.
Sunt la mila ta.
Trebuie să-mi asum consecințele acțiunilor.
Voi accepta dreptatea.
Ca asasin, mi-am spus că eram un fel de împăciuitor.
Un împăciuitor pervertit, în fapt.
Am crezut că actul meu de violență era de preferat,
chiar necesar, pentru a preîntâmpina vărsarea de sânge.
Dar, vezi tu, când m-am întors în Katolis și te-am văzut,
mi-am dat seama că m-am mințit singur.
Actul meu de violență a prins rădăcini,
a sădit furia și ura
ce aveau să descătușeze o violență de o mie de ori mai mare.
Văd că duci povara acelei suferințe.
Și totuși, cu har și putere,
ai reușit să ne călăuzești în bunătate.
Am fost antrenat să accept că eram deja mort,
ca să-mi pot duce la capăt fărădelegile fără teamă.
Dar…
Nu sunt mort!
Trăiesc!
Am o familie pe care o iubesc.
Am multe de pierdut, tot ce ți-am răpit ție.
O să te iert.
Nu știu cum, dar trebuie să încerc.
Mulțumesc, Ezran. Și… îmi pare rău.
Nu. Te iubesc mult, Rayla.
Și eu te iubesc.
Dar vreau să știu. Tatăl meu a spus cumva ceva?
Nu știu sigur.
Când am intrat în cameră, eram pregătit.
Dar, când am tras săgeata,
am trăit ceva ciudat.
Regele stătea pe marginea unei mese, privind pe fereastră.
S-a întors spre mine și…
Ce?
S-a întors spre mine și a țipat.
Așa…
Nu înțeleg.
Rege Ezran, preț de câteva săptămâni după acea noapte fatidică,
au circulat zvonuri ciudate.
Zvonuri?
Credeam că sunt trase de păr, dar asta schimbă totul.
Trebuie să găsim o pasăre.
Cine e…
Callum?
Ai încredere?
Da.
Aproape am ajuns.
Cred că suntem pe pod.
Dacă mă pui să sar în apă, nu te văd bine.
După tot ce s-a întâmplat, am vrut să-ți ofer ceva, ceva distractiv.
Am lucrat toată ziua la asta!
Ești culmea!
Mersi. Cred.
E un compliment, nu?
„Culmea” poate fi și un compliment.
Știi ce ador eu la tine?
Totul.
ULTIMA DORINȚĂ A LEOLEI
ȘI DE NE ÎMPRESOARĂ ÎNTUNERICUL,
TRISTEȚEA,
TEAMA,
SINGURĂTATEA,
FIECARE COPIL TREBUIE SĂ ȘTIE...
CĂ E IUBIT
Subtitrarea: Laura Somandru