Жива смерть у темряві панує
Марніють і в'януть На сонці вони
Але Зірка, що впала, несе вічну ніч
Хоча любов знайде світло В найчорніших очах
Усе запалає, коли зірка згасає
ПРИНЦ ДРАКОНІВ ТАЄМНИЦЯ АРАВОСА
КНИГА 7: «ТЕМРЯВА» РОЗДІЛ 9: «НАДНОВА»
Шляхи долі незбагненні.
Нова-меч дістався моїй пращурці,
щоб канути в забуття на віки, поки він не знадобився нам.
Езране, я не звикла вагатися.
Я пускала стріли, що досягали цілі, перш ніж я встигала подумати.
Але щось у цьому не так.
Я маю це зробити.
Я маю вбити Аравоса.
А якщо він хотів, щоб ти знайшов Нова-меч?
Сховав це в загадці, щоб ти думав, що здогадався сам, та це він тебе привів.
Езране, а якщо це пастка?
Можливо, але я зустрінуся з ним.
Не цього разу, Живцю.
Вибач. Не можу обіцяти.
Люкс Аврея так далеко.
Ми не встигнемо.
Зіме? Що відбувається?
Овва!
Ні. Не може бути!
Ні! Келуме, ні!
Щойно закінчу, він мене вб'є.
Ти не втечеш. Не буде посудини для контролю.
Ти знову опинишся в пастці. Назавжди.
Таку долю я обираю!
Яку я пишу для себе!
Езран?
Авізандуме, дивись!
Це наш син!
Ми не можемо дозволити йому це зробити.
Швидше, Зіме! Швидше!
Твій час от-от мине, темний магу.
Дій швидко, інакше хоробрий король і Принц драконів вирішать мою долю
й весь світ запалає.
Келуме, ти не можеш цього зробити!
Я мушу. Якщо не зроблю, усі помруть!
Запізно, Келуме.
Якщо скажеш заклинання зараз, ти належатимеш мені.
Немає шляху до перемоги.
Усе скінчено.
Ти маєш рацію, немає.
І для тебе теж!
Бо ми пожертвуємо чим завгодно, щоб зупинити тебе й урятувати цей світ.
Моє серце за Зедію!
Авізандуме, у день твоєї смерті ти віддав усе, щоб захистити нашого сина.
Я знаю, що любов досі живе в тобі.
Благородні дурні все одно дурні.
Через сім років чи через сімсот
мій час прийде!
Клавдіє.
Тікай!
Я можу допомогти! Я можу…
Я не буду…
дивитися, як помирає ще одна дочка.
Клавдія тікає. Стело, допоможи їм!
Тримаю.
Знаю.
Що? Ти збирався це зробити?
Убити? Свою сестру?
Я не знаю.
То ти більше не віриш у мене.
Я можу вбити вас обох!
Але… я досі добра.
Я досі я.
Коли зірка згасає…
усе запалає.
Усі!
Під мої крила!
І що принесуть ваші жертви?
Лише мить спокою, перш ніж я повернуся у світ без вас?
У світ без архідраконів?
Ваші смерті нічого не значать.
Я…
Тримайтеся одне за одного.
Прощавай, Азімондіасе.
Я завжди любитиму…
Аравос довів нас до межі. Ми були готові пожертвувати всім.
Усім.
Ти і я, Келум, Рейла… Ми майже відмовилися від усього, чим ми є.
Але завдяки ним, архідраконам, нам не треба було.
Вони зробили нам чудовий подарунок — можливість жити далі.
Намагатися стати краще.
Тепер усе залежить від нас. Треба зробити світ кращим.
Привіт.
Я думав про іграшкову ведмеру, яка в мене була, коли ти був дитям.
Я її обожнював більше за все на світі,
а ти її зламав.
І ти вирішив зараз про це згадати?
Я був такий злий.
Я сказав, що ненавиджу тебе і ненавидитиму тебе вічно.
Мама сказала, що злитися — це нормально,
та не можна триматися за погані почуття,
бо ми потрібні одне одному, бо ми брати.
Ти мені досі потрібен. Знаю, було непросто, та сподіваюся…
Ти мені теж.
-Брати. -Брати.
Брати.
Чекай, що?
Він що…
Заговорив? Так. Такий у мене голос.
Що?
-Що? -Що?
Аравос помер,
але не назавжди.
Він повернеться за сім років, коли зійдуться зірки.
Треба бути готовими, та наше життя має тривати.
Королю Езране, можливо, настав час відбудови.
Ні.
Що?
Час будувати щось нове.
Ти кажеш «картопля», я кажу «бульба».
Правильно — «картопля».
Ні, у цьому й суть.
Лише не згадуй про помідори.
Томати. Ми про це вже говорили, Корвусе!
-Дивись. Навіть Ґас прийшов. -Ґас?
Наш світ опинився на межі загибелі, але ми вижили.
А тепер ми на порозі нового початку.
Сьогодні ми підготуємо місце для нового міста.
«Ми стоїмо там, де колись нас розділив кордон.
Але тепер, замість кордону, це місто стане мостом,
місцем, де люди й ельфи вперше об'єднаються й ітимуть пліч-о-пліч».
Хвилинку. Якщо місто будують ельфи і люди,
у мене є питання.
Хто головний?
Так.
«Ви».
Погана ідея.
«Ви всі будете головними.
У цьому місті в кожного буде голос,
що сформує наше майбутнє».
Ми багато думали про назву.
Терестріус придумав назву, яка відображає його дух.
Вітаю.
Це Тері. Як він сказав.
Вітаємо в місті УсімРаді.
У місці, де раді будь-якій істоті.
Де ми прагнемо завжди бути добрими одне до одного.
Утопії не існує.
Але з наполегливою працею і дисципліною, стійкістю й терпінням,
ми можемо побудувати краще місце.
Ласкаво просимо до УсімРаді!
Я теж за нею сумую.
Цікаво,
де вона.
Сім років.
Привіт.
Я сказала королю, що ти приїдеш. Він засмучений, та каже, що вислухає.
Я тут, у вашій владі.
Я заслуговую зустрітися з наслідками своїх дій.
Я прийму справедливість.
Як убивця, я переконав себе, що був якимось миротворцем.
Дивним миротворцем.
Я вірив, що мій вчинок точного насильства краще,
навіть необхідний,
щоб запобігти значному кровопролиттю.
Але в мить, коли я повернувся в Католіс і побачив ваші очі,
я зрозумів, що збрехав собі.
Мій акт насильства посіяв насіння темряви,
насіння гніву й ненависті,
що зросте в 1 000 разів. Насильство, яке я думав, що можу зупинити.
Тепер я розумію, що ви носите цей біль у собі.
І все ж, завдяки доброчесності й силі,
ви змогли керувати королівством з добротою.
Мене навчили приймати, що я вже мертвий,
щоб я міг виконувати свою темну роботу без страху.
Але…
я не мертвий!
Я живий!
У мене є сім'я, яку я люблю.
Я маю стільки всього, що можу втратити, те саме, що я забрав у вас.
Я тобі пробачу.
Не знаю як, але мушу спробувати.
Дякую, Езране.
І… мені так шкода.
Не треба. Я дуже тебе люблю, Рейло.
Я теж люблю тебе.
Я маю знати. У мого батька були останні слова?
Я не впевнений.
Коли я зайшов у кімнату, лук був готовий.
Та коли я випустив стрілу,
сталося щось дуже дивне.
Король сидів на краю столу й дивився у вікно.
Він повернувся до мене і…
Що?
Він обернувся до мене й заґелґотів.
Знаєте…
Я не розумію.
Вибачте, королю, але в перші тижні після тієї фатальної ночі
ходили дуже дивні чутки.
Чутки?
Я думав, що це все надумано, але це все змінює.
Треба знайти пташку.
Хто, що…
Келум?
Довіряєш мені?
Так.
Гаразд, ми майже на місці.
Схоже, що ми на мосту.
Якщо змусиш мене стрибати у воду, це погано скінчиться.
Після всього, що сталося, я захотів зробити щось для тебе, просто так.
Ми весь день це готували!
Ти смішний.
Дякую. Думаю, дякую.
Ти ж по-доброму це сказала, так?
«Смішний» може бути компліментом у певних контекстах.
Знаєш, що я в тобі люблю?
Усе.
ОСТАННЄ БАЖАННЯ ЛЕОЛИ
Я Б ХОТІЛА, ЩОБ НАВІТЬ У ТЕМРЯВІ
ПЕЧАЛІ
СТРАХУ
НА САМОТІ
КОЖНА ДИТИНА ЗНАЛА…
ТЕБЕ ЛЮБЛЯТЬ
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська