EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
CLAUDIA OG DEN NYE JENTA
"Kunst er en kunst, men gjestfrihet er en vitenskap."
Det er et sitat fra meg, Claudia Kishi.
Så da det var på tide å arrangere den første overnattingsfesten
var alt nøye planlagt.
Jeg kjøpte inn den beste og tydeligst merkede hurtigmaten.
Jeg la ut de mykeste putene.
Og jeg åpnet skapet mitt for dem som trengte moteinspirasjon.
Men én ting jeg ikke regnet med, var Kristy Thomas,
vår kjære president og grunnlegger, som dukket opp med sin egen agenda.
Vi har to nye medlemmer.
Vi må integrere dem i henhold til individuelle svakheter og styrker
for å utnytte synergien i selskapet.
Enda et selskap, akkurat det USA trenger.
Personlighetstesten maksimerer vekstpotensialet vårt
ved å hjelpe oss å forstå hva vi kan bidra med.
Watson bruker dem. Han er "Cheerleader"-typen.
"Betaler du skatt kvartalsvis eller oppgir du endelige tall
på slutten av året?"
Skal vi betale skatt? Må jeg undersøke dette?
Ikke om vi er et selskap. Vi hamstrer profitten og blir reddet av middelklassen.
Tenk på det sånn.
Gjør du leksene med en gang eller tar du skippertak?
Med en gang.
Ferdig.
-Jeg kjenner meg selv. -Det gjør ikke jeg.
Hvordan skal jeg svare på dette?
Ville jeg fortalt en hvit løgn om det skaffer oss kunder?
Leverer jeg tilbake stiftemaskinen jeg tok med hjem?
-Bare vær deg selv. -Lett å si når du er deg.
Ferdig.
Jeg må ha vann. Vil noen ha noe?
Interessant.
Skjønner.
Hva skjønner du? Si det!
OMG. Claudia, vet du at du har en kjendis på kjøkkenet?
-Hva? Hvem? -Ashley Wyeth!
Den kuleste jenta på Stoneybrook High.
Har ikke hun fem millioner følgere?
Jepp.
Designere sender gratis klær til henne.
Og talen hennes på New Haven-markeringen gikk viralt.
Hva gjør hun hjemme hos deg?
Hvem er Ashley Wyeth?
Det er henne!
Den kuleste jenta i Stoneybrook spiser jordbær fra kjøleskapet mitt.
Å, hei!
Du er Janines søster, ikke sant?
Til og med pyjamasen hennes er in.
Ashley. Vi må balansere 14 kjemiske ligninger
og memorere tre kapitler før prøven på mandag.
Vi må pugge hele natten. Avanserte fag er ingen spøk.
-Hyggelig å treffe deg. -Miss Mensa hjelper henne, altså.
Typisk.
Hvordan får jeg hennes liv?
Resultatene er klare. Først blant likestilte kommer jeg.
"Kapteinen. Den fødte leder. Modig. Bestemt.
Forlater aldri sin post."
Neste er Claudia, min elskede visepresident.
"Individualisten. Går sine egne veier.
Følger aldri strømmen."
Jepp. Høres riktig ut.
Stacey er Flinkisen.
"Dyktig i alt hun gjør. Nøyaktig i handlinger og avgjørelser.
Løser alle problemer."
Ja, det er meg.
Mary Anne er Filosofen.
"Kontemplativ, klok fortapt i dype tanker."
Namaste.
Dawn, du er Den revolusjonære.
"Fryktløs, alltid på jakt etter forbedringer.
Tåler konflikt."
Det stemmer.
Jessi er Krigeren.
"Stoisk, målrettet,
vet hva man bør sikte etter."
Kul synergi!
Vi er ustoppelige!
Hva er Mallory?
Stemmer.
Mallory er ingenting.
Det var umulig å avgjøre fordi hun lot mange spørsmål stå åpne.
Jeg visste ikke svaret.
Ingen svar er gale. Det er poenget.
Du kan prøve igjen senere når du har mer tid.
Beklager. Jeg skulle ønske jeg var en individualist som Claudia.
"Hvis du vil være individualist, er du nok ikke en",
var det jeg nesten sa,
men så kom jeg på Ashley Wyeth
og essayet hun publiserte i Teen Vogue om radikal empati.
Så jeg holdt munn.
-Det gjorde ikke Mallory. -Alt ser så pent ut.
Nesten for pent til å spise. Hva er det?
Vafler?
Ja, jeg vet det , men hva er det andre?
Litchi,
pasjonsfrukt,
dragefrukt.
Dragefrukt.
Det høres så kult ut.
Er det en japansk greie?
Drage- og pasjonsfrukt er faktisk amerikansk,
og litchi ble dyrket i Guangdong i Sørøst-Kina på 1000-tallet.
Janine greier alltid å redde et pinlig øyeblikk
med enda mer pinlighet. Og Ashley Wyeth, så klart.
Hei, jeg heter Claudia. Vi møttes i går.
Stemmer. Hadde dere det gøy i går?
-Ja! -Ja!
Vil du ha vafler?
Beklager. Skyssen min venter.
Og jeg må forberede meg på prøven i organisk kjemi.
Adjø.
-Hyggelig å møte dere. Vi ses! -Ha det!
-Hun er så hyggelig. -Selvsagt.
Dette er ikke en film fra 80-tallet. Det er ikke kult å være slem.
Er det en app?
Det er en pumpe.
Jeg tok insulin, så nå kan jeg spise sirup.
Moderne medisin. Fantastisk.
Hvis de kunne fikse fra hjerne til munn.
Her, Mimi, ta noen bær.
-Takk. -Ja.
Det er så godt. Du og de andre Kishiene er fantastiske.
Dere er fantastiske. Vi er fantastiske.
Pust dypt. Hun mener det godt.
God morgen, syvsover.
Har du det bra? Du ser ikke så bra ut.
Jeg er ikke syk. Det er bare allergi.
Jeg har det bra!
Jeg er Kapteinen!
Kristy, du har halsbetennelse.
Det er ikke verdens undergang. Watson kjøper greier til deg.
Du må sove og hvile og bli frisk. Denne tar jeg.
Jeg blåser i om jeg blir frisk. Jeg går glipp av en hel uke!
Det var det legen sa, en hel uke?
Ja. Ingen skole, softball eller barnepassing.
Du skal hvile og bli bedre.
Kristy ville selvsagt ikke smitte flere - i teorien.
Men hun ville ikke la bakteriene ta makten hennes.
Mamma, vi lærer opp nye medlemmer.
Som president…
Kan du delegere oppgavene.
Sette opp en kommandokjede.
Jeg trenger telefonen.
Jeg gir deg fem minutter, så skal du ta en lur.
Jeg må ringe…
Jeg kommer tilbake.
Jeg har pasientens medisiner.
Det er bare sukkertøy.
Ok.
Kristy, ta dette.
Det er alvor.
Og ta en lur.
-Greit. -Ok?
Kom igjen, Karen. Hun må hvile.
En av mange ting jeg ikke forstår med Kristy:
Jeg skulle gjerne sluppet unna skolen. Gjort egne greier.
Henge med Mimi som ser på tv og eksperimentere med pappmasjé.
Men Kristy er Kapteinen og jeg er Individualisten.
KRISTY: HVA GIKK JEG GLIPP AV PÅ SKOLEN?
CLAUDIA: INGENTING. JEG LOVER!
Å. Hei, Claudia.
Jeg elsker jakken din.
OMG! Ga Ashley Wyeth meg et kompliment?
Takk.
Jeg sydde lappene på selv.
Mange av dem er gamle. Jeg fant dem på loppemarkedet sammen med Dawn.
Hun digger bærekraftig mote.
Kjenner du Dawn? Hun var her da vi spiste vafler,
men hvorfor skulle du vite det.
Klær man lager selv er de beste.
Skal du pugge med søsteren min?
Nei. Den prøven er fullført.
Ja. Nå henger vi bare.
Fint å se deg, Claud.
Hun kalte meg Claud, som om vi er venner!
Men nå skal hun bare henge med søsteren min?
Er de venner? Hvordan?
Janine snakker jo bare om standardprøver, kryptovaluta og Twitch-streamere.
Det var forvirrende, men jeg hadde ikke tid til å tenke på det.
Jeg skulle ha første møte som fungerende president i Kristys fravær.
Ok…
Velkommen, la oss komme i gang med møtet.
Hva er dette? Et kupp?
Jeg skulle til å gjøre det.
Som stedfortreder er det bokstavelig talt jobben min
å ta pliktene til ledere som er borte. Så, jeg er fungerende president.
Vel, jeg er visepresident.
Visepresidenten tar over når presidenten ikke kan utføre sine plikter.
Det står i grunnloven. Den ordentlige.
Kristy ba meg ta over til hun kommer tilbake.
Hun ville ikke legge press på deg.
Hun tror jeg er mer komfortabel i en lederrolle.
På grunn av den dumme personlighetstesten?
Individualister kan også være gode ledere.
Så klart, og vi kan absolutt snakke om det,
men siden min tid som president er begrenset,
vil jeg virkelig gjøre en forskjell denne uken.
-Som Lady Jane Gray. -Hvem?
Vi lærte nettopp om henne.
Hun var dronning av England i 1553.
Hun var 15 år og brukte sine ni dager på tronen til å innføre store reformer.
Så ble hun halshugget.
Hold den tanken.
Barnevaktklubben? Dawn her.
Hei, Ms. Pappadakis!
Ok.
Går det bra? Du virker lei deg.
Det er bare,
jeg gledet meg til å være president denne uken,
men ingen tar meg på alvor.
Det stemmer ikke.
Dine barnekit er de beste, og rommet ditt er vårt hovedkvarter, og…
Det er ikke det samme som å være leder.
Kristy gikk rett til Dawn.
Hun visste kanskje ikke hva dette betyr for deg.
Du må vise henne at du kan være seriøs.
Jeg lytter.
Hva om du melder deg til å ta over Kristys vakter resten av uken.
For en Flinkis du er, du skal alltid løse problemer.
Og da får du passe Lucy Newton.
-Marshmallow! -Jeg elsker myke babyer.
-Og de dårlige nyhetene? -Ikke dårlige nyheter, bare Mallory.
Kristy skulle lære henne opp.
Jeg vet at hun irriterer deg, men nå kan du øve på tålmodighet.
President Schafer liker det.
Hei! Herregud.
-Du får som fortjent. -Stopp!
Hun lot meg ikke ringe. Hvordan gikk møtet? Savnet folk meg?
Og Dawn? Hva skjedde?
Skal jeg svare i rekkefølge?
Bare si sannheten.
Kollapset alt uten meg?
Nei. Møtet gikk fint. Dawn har noen ideer, men…
Hvilke ideer?
Bare om fordeling av kontingent og om veldedighet.
Skal veldedigheter betale oss?
Jeg blander saker.
Ja. Uansett. Send meg referatet. Jeg finner ut av det.
Skal ikke du hvile? Spise gelé og se på tv?
Mary Anne, hvor er referatet?
Det ble ikke skrevet.
Hva mener du med det?
Dawn ba meg ikke gjøre det.
Vær til stede i øyeblikket. Stå i krysset mellom her og nå.
Men du er sekretær!
Kristy, nå må du hvile.
-Mamma! -Ha det!
Jeg Zoomer deg!
Ok. Jamie er på fotballtrening
og Lucy tar en lur. Hun våkner nok ikke før jeg er tilbake.
Nødkontaktene er på kjøleskapet.
Claudia kan resten. Jeg er sen. Ha det!
Jeg ville se proff ut på første dag.
Jeg skulle kledd meg som deg. Hvor kjøper du klær?
Forskjellige steder. Noe lager jeg selv.
Det må jeg prøve!
Men de blir nok ikke like kule.
Ok. Første barnevaktopplæring.
Du trenger ikke notere. Det skal være gøy.
Ok, beklager.
Planlegg aktiviteter til eldre barn.
Spill, ting i barnekitet. Babyer sover mye,
så planlegg nedetid.
For eksempel liker jeg å bruke rolige perioder til å tegne.
Jeg er også kreativ. Jeg liker å skrive.
Jeg leste nylig at all god litteratur er to historier.
Noen drar på eventyr eller noen ankommer en by,
og jeg tenkte: "Hva om man kombinerer de to?"
Men i stedet for en person, er det en hest.
Hesten galopperer gjennom byen og inn i evigheten.
Vil du lese?
Jeg kan sitte her mens du leser og sier hva du synes.
En video fra Mary Anne.
Hilsener fra Pappadakis-huset.
-Vi har det så gøy! -Jeg elsker å bli opplært av Mary Anne.
Krigeren og Filosofen. Som peanøttsmør og syltetøy.
Bør vi lage en video med babyen?
Det hadde vært fint, men Lucy sover.
Ja, så klart.
Teit idé.
Jeg kan hjelpe til med andre ting. Som klesvasken.
Det er ikke en del av jobben.
Jeg vet! Jeg vasker opp.
Det kan man ikke gjøre galt.
Første leksjon ble en liten katastrofe.
Og det er flere i vente.
-…til dyrehagen på bursdagen min. -Ja.
Han prøver bare å irritere deg. Du må vise styrke.
Hva vil det si å være sterk?
Å si: "Du får ikke dra til dyrehagen med pappa"?
Eller si: "Bare dra!" og ta en massasje?
Over 20 minutter nå.
Hun belønner dårlig oppførsel. Klassisk medavhengighet.
…kjørt på heltid. Jeg prøver meg som sjåfør…
Natalie, jeg må legge på nå.
Vi ses på torsdag.
Ok. Ha det.
Seriøst?
Jeg vet, men Natalies eksmann tok barna med
for å se på gresskar med den nye dama, og jeg kan ikke legge på når hun gråter.
Dawn, jeg har tenkt på fordelings-ideen din,
der alle betaler en prosentandel istedenfor et fast beløp.
Men om jeg jobber mer, betaler jeg for andre.
Det kalles progressiv skatt.
De som har mer, yter mer.
Jeg kan ikke jobbe like mye som deg siden jeg danser ballett.
Når jeg betaler samme beløp, er det en større andel av lønnen.
Er det rettferdig?
Hvis ingen betaler og vi fortsatt har møter,
må jeg betale for maten, om vi fortsatt vil ha det.
-Vi må ha snacks. -Og en annen ting.
Om vi gir prosenter til veldedighet, hvem får velge veldedigheten?
Samme veldedighet hver gang?
-Det er ikke rettferdig. -Det bør være forskjellige.
-Trevor-prosjektet og FFUD… -BLM.
Dere.
Skulle ikke Kristy Zoome?
Vår fryktløse leder fikk endelig hvile.
Mens jeg prøvde å bevise at jeg var en lagspiller,
om enn bare for meg selv.
Funker disse? Mamma kaller dem Hammerbukser.
Fordi man har plass til en hammer i dem, men det ser ut som jeg går med bleier.
Jeg tok med meg skrivesaker.
Godt tenkt, men denne gangen er Lucy våken.
Jeg har skrevet et post-apokalyptisk eventyr.
Mørkere enn vanlig. Vil du lese?
Kanskje senere.
Du skal få den.
-Kan jeg gå og lage en matbit? -Ja.
Frossenpizza! Får jeg bruke ovnen?
Forklar meg hvordan man bruker den. Er det en timer?
Må jeg trykke på knappen to ganger?
Skal vi lage kjeks etter pizzaen som en overraskelse?
Vi kan spille brettspill, jeg kan dele favoritthistoriene mine.
Vi kan lage smykker, det er så kult.
Jeg fikk dra på håndverksbutikk. Fortell hvordan du lager de kuleste klærne…
Mallory, jeg skal lære deg opp, med det føles mer som om jeg passer deg.
Beklager, Mallory.
Jeg skal ikke snakke mer.
Og jeg som har ment at Kristy er for streng mot de nye.
Hun ble i det minste mer selvstendig.
En individualist som meg.
Akkurat som hun ønsket.
Hei. Står til?
Mary Anne svarer ikke,
og hun bagatelliserer alt av lojalitet til Dawn,
så jeg ber deg om sannheten.
Om hva?
Hvordan går det med klubben?
Det går veldig bra. Virkelig.
Å.
Så dere trenger meg ikke?
Det er vel bra.
Tror jeg.
Møtene har vært et rot. Dawn er psykolog for foreldrene,
hun prøver å endre kontingenten og vi krangler om veldedighet.
Vi har sporet av, Kristy. Vi trenger kapteinen vår.
Fin bukse.
Den er helt vanlig.
Vil du ha Skittles?
Da ber jeg folk falle til ro.
Jeg har sett over referatet som Mary Anne ble bedt ikke å skrive.
Mary Anne!
Beklager, ok? Jeg måtte.
Alt må journalføres.
Jeg skrev alt jeg kom på.
Enda godt du gjorde det.
For jeg må si, Dawn,
jeg liker mye av det du har gjort.
Er det sant?
Takk, mener jeg.
Jeg har lest dine ideer, og foreslår følgende:
Alle betaler en liten, overkommelig sum hver uke som kontingent.
På toppen kommer ti prosent av hver enkelts lønn.
I gode uker betaler du mer og i dårlige uker mindre.
Rettferdig.
God idé.
Og vi donerer 50 prosent av kontingenten
etter utgifter, til én veldedighet.
I stedet for å diskutere, velger vi etter tur.
Stacey.
Vi tar det alfabetisk derfra, så neste er Mallory.
-Flott. -Jeg velger FFUD.
Forskning For Unge med Diabetes.
De kjemper for en kur mot diabetes type 1 og hjelper barn som meg.
Så flott. Og Dawn,
du fant feil i systemet og tok opp viktige ting.
Som en ekte revolusjonær. Jeg er stolt av deg.
Du tok avgjørelser som tok hensyn til alles behov.
Det er lederskap. Du er Kapteinen.
Ok, neste punkt.
-Hvordan gikk opplæringen? -Flott.
Selv da Lenny Pappadakis helte lim i håret mitt.
Jessi er et naturtalent. Min jobb er gjort.
Så flott.
Claud?
Jeg må på do.
Min Claudia, sitt.
Du gjør meg nervøs.
Unnskyld, Mimi.
-Hva er det du prøver på? -Bokklubb.
Ingen kan kjøre,
så vi diskuterer Nickel-guttene på pc-en.
La meg hjelpe deg.
Ok. Verten slipper deg inn når møtet starter.
-Likte du boken? -Å, ja. Jeg likte.
Jeg liker å høre forskjellige menneskers tanker, ideer.
Det får meg til å tenke nytt.
Får meg til å føle meg ung igjen.
Godt sagt, Mimi.
Ashley Wyeth,
som har lagt seg til min søsters vane om å plutselig dukke opp
som en magiker.
Du er her igjen. Pugging?
Vi henger bare.
Janine vet at du synes det er rart at vi er venner.
Jeg sa ikke det. Kanskje du bare liker koding.
Kanskje det.
Jeg vet bare at Janine gjør ting mer interessant
og hun snakker om ting jeg aldri ville ha tenkt på.
Ja. Og bruker ord som gjør det så lett å forstå.
Det er bra for SAT-prøven.
Men når du ser forbi det og lytter til henne,
er hun bare den hun er.
Det er selve definisjonen av kul.
Janine er den hun er.
Og hun har interessante ting å si om du hører på henne.
Jeg innså at jeg var en dårlig leder
fordi jeg ikke lyttet.
-Kan du ikke banke på? -Du har VIP-besøk.
Claudia Kishi. Hun vil faktisk treffe deg.
Får jeg komme inn?
Jeg er like utenfor om det er noe.
Jeg ville si unnskyld.
Allerede gjort.
Og gi disse tilbake.
Jeg leste historiene dine i går.
Den post-apokalyptiske med hesten, den der du velger vei selv, og de er gode.
Jeg var helt oppslukt.
-Det er bare noe du sier. -Nei.
Du er talentfull og fantasifull, og du har en stemme verdt å lytte til.
Beklager at jeg ikke lyttet.
Hvis det er greit for deg kan jeg lage illustrasjoner.
Et samarbeid.
Vi kan lage bøker og ha dem i barnekitene.
Noe som er bare vårt.
Jeg skal tenke på det.
Bare tuller. Selvfølgelig kan du illustrere!
En kjendis-barnebok. Det er en drøm.
Én ting til. Et klubbanliggende.
Jeg synes du bør ta personlighetstesten på nytt.
Bare svar fra hjertet.
Ikke tenk på hva andre sier, bare vær den du er.
Alle har sine styrker. Sine ting å si.
"Fortelleren.
Nysgjerrig og positiv. Balsam for alle som strever i virkeligheten."
Jeg tar den.
Og takket være Ashley Wyeth,
og Mimi, så klart,
innså jeg at man ikke kan være kaptein uten mannskap.
Og at å være individualist betyr å respektere det som gjør oss unike.
Så det jeg vil si er at
om det er noe du vil si til meg, skal jeg lytte.
Ok.
Enkelte ting forandrer seg aldri.
BASERT PÅ ROMANSERIEN AV ANN M. MARTIN
Tekst: Kjetil Almås