Oppgi navnet deres!
Oppgi deres blasfemiske kamp og bli med i Fritt Liv-hæren!
Vi er fribytterne. Vi er Guds menn.
- Hva heter du, jente? - 2. rekrutt, holdt!
- Det er en roper. Byner, er vi nær? - Vi er rett over.
Inngang på nordsiden: 20 skritt.
Rekrutt, bekreft inngangssted. Resten tar hans plass.
Oppgi navnet deres!
Oppgi deres blasfemiske kamp og bli med i Fritt Liv-hæren!
- Vi er fribytterne. Vi er Guds menn. - Hva ser du?
Jeg fant inngangen. Det er en stige. Ser ikke hvor langt ned...
Trekk tilbake! Dekningsild! Mange fiendtligsinnede!
Rolig, soldat. Vi dreper dere alle og det sakte.
Eller vi kan snakke om funnet som brakte oss alle hit.
Du er nå fange av DGF.
1. KAPITTEL: BEFALET
- Å jøss, det er varmt. - Gi meg lys!
Luften er ren.
Byner, lys!
Systemet er portstyrt. Rex kan ikke tyvkoble uten kontakt.
- Send Rex. - DGF skaper AI, men glemmer I-en.
Som om deres system ikke klonet vår OS.
Ikke hør på ham. Du er en flink robot.
- Venter det noen overraskelser her? - Det håper jeg inderlig.
Vi sporet kilden til romavviket, akkurat som dere.
- Et Fritt Liv-lys markerte stedet. - Jeg vet ikke om de kom seg inn.
2. rekrutt, teip igjen munnen hans.
- Si navnet ditt. - Navn er hellige, dust.
Jeg er major Joseph Wlilling Greenbone - Fritt Liv for livet!
Vi gjemmer oss ikke for Gud, som dere DGF-kjøtere. Vi hedrer...
Rekrutt, si "hei".
Vi er Den globale forevarekoalisjonen.
Vi tar tilflukt her.
Vi er ikke her for å slåss, men er bevæpnet og vil besvare angrep.
Du, hva gjør et befal her alene?
- Og hvorfor så vi ikke varmen? - Hun svelget kjølere.
Jeg så henne gulpe dem opp. Tempen hennes må ha vært null.
Svelget du kjølekapsler?
Varmeøkningen vil ødelegge organene dine om du ikke slapper av.
Er magen din beskyttet?
Pheen.
Jeg kan ikke gi deg pheen. Da får du ikke opp tempen.
Alt klart. Jeg har en tegning. Hvem er en flink robot?
Er det noe oppe? Da er vi alene. Det virker rart.
- Befalet har ikke tonet flagg. - Hvilken tropp?
- 41. fra Edinburgh. - Ingen kom seg ut av Edinburgh.
Tre av oss gjorde det. De andre to døde på veien.
16. stormtropp. Vårt befal ble skutt. Om du er i form...
Hun må opp i temp først. Hun spilte død der ute.
- Og jeg har en kule i beinet. - Sykestua er i nordøst.
Ok. Rekrutt, bind majoren og sjekk ham.
Byner og jeg prøver å nå Kommandoen. Hvem spiller død i slik kulde?
Jeg måtte gjøre noe. 20 fribyttere kom en time før dere.
- 20? Varmesøkerne våre så åtte. - Jeg hadde en time på meg.
- Heldig at du var der du var. - Jeg følte meg ikke heldig.
- Pheen er for svakt. - Du får ikke noe rent. Sluke kjølere?
Det er ikke å spille død, men øve. Hva er PitSid-nivået?
For høyt til å avansere eller dra hjem. Alle har PitSid, jeg mest.
- Får du hodepiner, minneglimt? - Jeg vet ikke engang om dette er nå.
Fint, du er klar til dyst. Du må sjokke meg.
- Skal du spørre hva oppdraget er? - Dere leter etter en galanthi.
- Hvem er du? - Navnet mitt? Så freidig.
Jeg var gift i tre år og sa det ikke til noen av dem.
Kom an. Kjempe om en utpost i gokk fordi dere så-
- et "romavvik", altså en portal, som er der galanthien kom inn.
Kommandoen så nok Fritt Liv-lyset, mistet hodet og sendte troppen din-
- fordi de var nær, og fordi du er en spore.
- Kan jeg få tilbake pheenen min? - Faen.
Og det heter "superutviklet". "Spore" er litt frekt.
Bare en spore ville påpekt det.
Hvorfor er det frekt? Dryppet ikke galanthien sporer på alle?
- Gjorde alle kloke og elskelige? - Sporene er tolker.
De aktiverer deler av hjernen til å forstå galanthisk språk og teknologi.
Ikke at jeg kan det. Jeg har ikke engang sett en.
Men det utvider perspektivet.
- Hva bygde de fyrene? Et museum? - Når er det fra?
Det er senviktoriansk, kanskje tidlig 1900-talls.
Jeg har ikke alltid vært soldat.
- Er det sim-strips? - Et lass.
Byner kan se gjennom dem. Han lever i sims.
Ikke bare for knullingen. Men mest det.
Ikke si at han er kysk. Det der "kjødet er syndig"-tøvet.
Hva er dette? Alle galanthi-prosjekter er svære.
Vannrensingsanlegg, tektoniske stabilisatorer. Dette...
Ingen blir noe av. Fritt Liv bombet alle stedene. Drepte dem.
Alle? Var det ikke 20 galanthier? Hvor mange av dem lever?
Kanskje én. Kanskje flere.
- Kommandoen visste ikke om denne. - Så langt gjør ikke vi det heller.
Faen! Hei!
- Hva faen er det? - Hent Crescent.
- Er det galanthien? - Stille og rolig. Den må ikke vekkes.
For en begredelig gjeng.
Hei, det er bare en hage.
Det er som om en bondedatters sim har havnet i det virkelige liv.
Så normalt og vanlig. Mat laget av ekte mat.
Ingen må spise noe ennå.
- Det er en dør her. - Byner, hva sier tegningen?
At det ikke er en dør her.
Det er forskningsteamet. Fritt Liv fikk tak i dem.
- Fritt Liv skjuler ikke ofrene sine. - Eller rydder opp etter seg.
Denne sjakten er dyp. De skjulte det som er under oss.
Enda et nivå? Byner, er det flere dører som ikke skal være der?
Rolig.
- Er det... - Det er blod. Menneskeblod.
Sjakten er rett over den. Derfor hengte de likene der.
- Matet de den? - Nei. Galanthier lever ikke på blod.
- Hva gjør den? - Rolig nå, det er herda glass.
Kuler vil bare rikosjettere.
Nå husker jeg det. Gutta som fant stedet, kom seg inn.
De hadde ikke våpen til å drepe galanthien, så de improviserte.
- Tente lyset og dro i fall vi bombet. - Drep svinet!
Nei, oppdraget er å redde galanthien! Dere skjøt og traff en av våre!
Ikke skrik til en overordnet. Vi hindret et angrep.
- Den hilste! - Vi har ikke blitt brifet på...
Hva med blodet? Hvorfor ville Fritt Liv...
Tortur.
- Vi så likene, glupa. - Teamet var bare metoden.
Fordi galanthien var glad i dem.
Grunnleggende torturmetode. Ta alltid familien først.
Jeg skulle gjerne vite navnet ditt.
- Hvordan fikk de info fra galanthien? - Tortur handler ikke om info.
Det handler om håp. Å fjerne alt håp.
Men vi har gjort det bra.
Alle er ampre, men vi fant galanthien. Og den lever.
Det er faktisk et problem. Jeg ba om fullt angrep idet vi møtte motstand.
Takk for infoen, flåkjeft. Det gjorde vi også. Vent... Faen.
Full krig 6 m over oss? Atombomber overalt? Ingen overlever det.
Med mindre vi gjør slutt på stakkarens lidelse, -
- lukker den pokkers portalen og forteller verden at det er over.
Det vil redde mange liv, inkludert deres.
Jeg må kontakte Kommandoen.
- Er det en bestikkelse? - Du må hjelpe meg.
Ta det med ro. Den globale forevarekoalisjonen er her.
Hva ventet du? At de ville våge livet for noe som gir dem mareritt?
- De vet hva som står på spill. - Hva da? Majoren sa "lukke portalen".
- Ble de ikke lukket da de kom inn? - Ikke denne. Den er stabil.
Kommandoen tror teamet hjalp den med det.
Forsterkninger? Dere tror det kommer flere.
Kanskje de 20 var speidere. At galanthiene så vidt er i gang.
Det er nå vi kan snu trenden, gjøre det DGF ble dannet for å gjøre.
- Vi har ennå tid. Ingen trenger å dø. - Nei...
Jeg føler at noen kommer til å gjøre det.
Tenk at vi endelig klarte det!
Alle er klar over alvoret av hva dette kan bety. Ok...
Nesten alle er klar over alvoret...
Ok, hva vil du? Vil du utføre rapporten?
Jeg forventet aldri sånn lekenhet. Men teamet har jobbet hardt-
-og fortjener å feire i dag.
Hvordan blir en frittenkende mann som du selv så utrolig feig?
- Jeg vet at du vil ut. - Hvor da?
Kloden er fortapt. Vi trenger galanthiene for å overleve.
Hva om tusener av dem kommer gjennom riften? Millioner?
Hva om monsteret der nede bare er et kjæledyr som snuser oss opp?
- Det er Crescents avgjørelse. - Han ønsker ikke å ta avgjørelsen.
Og han etterlot deg hos meg.
Ok, da flytter vi den.
Uværet skapte en statisk front. Kinetisk energi vil sprenge musklene.
- Vet du hva? Du vinner. - Hva da?
Hva du vil. Hva som enn kan få deg til å bidra.
- Vi har et bra utvalg. Hva vil du ha? - Får jeg blande eller kun ta én?
Vi er så nær ved å vinne. Ikke krigen, men verden.
Tenk å vinne tilbake kloden, gjøre den beboelig.
Oversvømmelser, sult, jordstormer. Galanthiene kan stoppe det.
Hvor er de? Portalen er stabil. Hvorfor kommer de ikke?
- Den er vel ikke klar. - Hvorfor kom de ikke før?
Hva med de 5 mrd. menneskene genisaurene kom for sent til å redde?
- De er ikke guder. - Så slutt å be til dem.
Kan du gjøre noe for meg?
Kan du håpe at vi gjør alt bra?
Jeg er ikke redd for å kjempe, men det må ha en hensikt.
- Det må bety noe for deg. - Det får du ikke be om.
- Jeg gjorde det nettopp. - Nei. Det får du ikke.
- 28 år med blod og dritt... - Dropp krigshistoriene!
...har begravd meg her, og jeg nekter å dø i vente på en frelser.
- Du er så sikker på at vi må dø. - Fordi så nær er der vi alltid ender.
Der alle gir opp. Endring er for skummelt.
Selv for de som kjemper for den. Derfor vinner alltid Fritt Liv.
De eier historien. Enten sånn eller slik. Mannen med klubben...
- Jeg vet at det ikke stemmer. - Fordi du er sporet.
Fordi jeg var Fritt Liv.
Født og oppvokst.
Jeg har gjort ting du ikke kan forestille deg.
Og sporene gjorde meg ikke genial eller hjernevasket.
De var et spørsmål.
Det viser seg at ingenting er mer knusende enn et forsiktig spørsmål.
Så ja, jeg håper...
...på en bedre verden.
Nei...
Nei, for faen!
Dere overlever bare om den dør. Vi må bli kvitt den.
Idiot! Du har alt gjort det. Den drar!
Det fins ingen forsterkninger!
Riften er stabil fordi den går den andre veien.
- Galanthien får ikke hjelp, den drar. - Nei, det virker litt for beleilig.
- Nei. Ikke forlat oss. - Kan vi kutte strømmen?
Rex må ha koblet ut sikringen. Galanthien stengte oss ute.
Han har nok krefter nå til å nå portalen og...
Kan jeg få en jævla lapper her?! Jeg forblør!
Du hadde rett. Det ville uansett ende slik.
- Rekrutt! Gi opp! - Bra gjort!
- Hvem er best til å spille død nå? - Hun.
Hold ut.
Jeg forstår ikke.
De... De gå opp.
- De ga oss opp. - Nei. Hysj.
- Unnskyld. - Du, se på meg. Du.
Galanthien drar tilbake etter hjelp.
Tro meg, ok? Jeg tror. Det fins håp.
Vær så snill å håpe.
Vil du fortelle meg navnet ditt?
H...
2. KAPITTEL: MOLLY
- For noen søte saker. - Varnum.
- Jeg ventet ikke deg så tidlig. - Vi skal ha vareopptelling.
- Hva er det? - Franske kaker. Financiers.
- Inneholder mer smør enn mel. - Molly, til butikkene ved havna.
Her. Gert sier de ikke passer inn. Hun har vel et poeng.
- Små valper blant hundene. - Utrolig. Jeg mener det.
- Skiltet ditt stenger inngangen min. - Du kunne fått en fin tesalong.
For et monster. Har noen tabbet seg ut?
En tesalong? Nei, det er bare på gøy til jeg får familie.
- Du kunne få begge deler. - Du må ta mer for de store.
Damene liker dem store.
Hun vet hva jeg mener. Se på henne. Rødmer som en møy.
Vi kommer til å ha mer gårsdagens i morgen enn jeg liker. Huff...
- Sparker den? - Som en cancan-danser.
Skal du si ja til ham? Du får ikke mange bedre tilbud.
- Jeg vet ikke. - Det er Varnum du sukker over.
Han har ikke råd til å gifte seg. Har han egentlig sagt at han vil?
- Han har ikke gitt noe løfte. - Jeg liker ham desto bedre for det.
Du må tenke på framtida di, Molly. Din virkelige framtid.
Ikke den som er i hodet ditt. Saken er...
Jenny kommer den 12. i høst, og hun kan jobbe gratis, så...
- Det er innsparingen... - Jeg forstår. Selvsagt.
- Hun kunne jobbe på fabrikk, men... - Klart hun ikke skal.
- Hun må jobbe her med moren sin. - Butikkene trenger varelevering.
Jeg vil ikke sende Jenny ned til elva. Jeg kan betale deg en penny.
- Gifte damer trenger lommepenger. - Takk, ja.
Vel... Gud legger sine planer, så her er vi.
Mor. Husker du Molly?
- Vi er gift nå. - Du ser bra ut, Mrs. True.
Du tok deg bryet med å bære den, så vis henne kaka.
- Jeg tok med... - Høyere.
Jeg tok med bryllupskake til deg.
Den er for mektig.
- Du kom deg raskere sist. - Det går bra.
Du burde ta mer betalt, siden det ikke blir andre boller.
Jeg mener det. Nå har du mistet to. Får jeg ikke en arving...
Den neste klarer seg.
Beklager tidspunktet, -
- men med legeregningene og utestående krav for butikken...
Leiligheten er morens, så dere har jo den.
Men Thomas' gjeld er uoppgjort, og den må betales på et vis...
- Du virker sliten. - God morgen, Jenny.
Jeg må bare fortelle deg hvem jeg så på gata i går. Varnum Dale.
- Flyttet han ikke pga. forfremmelsen? - Han er tilbake for å bli kontorsjef.
Men han gjenkjente meg. Tenk det!
Han stoppet vogna si. Spurte etter deg.
Inviterte oss alle på innflyttingsfest, skjønningen.
Men kona er høygravid, og en barnløs' uflaks i hjemmet, -
-så jeg takket nei.
Det var ham du skulle valgt. Det har jeg alltid sagt.
Har du hastverk?
- Nå er du uhøflig. - La meg være.
Det er ingen endring. Sikkert bare luft.
- Hvordan har du det? - Bra nok, takk.
Vi hadde jo de problemene med systemet ditt.
Men siden Thomas er død, er det en lykke at det ikke ble noen barn.
En lykke...
- Du er flink med henne. - Hun er døende, så såpass må jeg.
Ikke avskriv henne for raskt, kjære.
Hun blir sengeliggende, men overlevde sykdommen som tok sønnen.
Jeg kjenner typen. Hun er hardfør. Overlever nok oss alle.
Vel... Gud legger sine planer, så her er vi.
Iblant føles det som Gud la sine planer lenge før han møtte oss.
Jeg trenger ikke å ta betalt denne gangen, men for framtida...
TIL LYKKE
Fisket opp av elva. Gutta på havna sa hun jobber for bakeriet. Molly noe.
Du får det fint her, Molly.
Muligens ikke.
3. KAPITTEL: DEN SINNSSYKE FRA THEMSEN
Er dette en sim?
Må være Fritt Liv-teknologi, for tidsforløpet er på trynet.
Kom nå, Sarah. Du har vært her lenge nok til å vite reglene.
Hva er de jævla reglene?
Denne julefortelling-dritten er for sær for mitt tretidsfokus.
Ingen banning her. Du kan takke Gud for at du ble frelst fra din synd.
Og nå kan jeg reglene.
Hei, Molly.
Leit med remmene. Det er ikke vanlig, men du banket jo husmor.
Jeg har aldri hørt henne hyle sånn.
- Jeg heter Sarah. - Ja, det var likefrem.
Du kan bare oppgi ditt hellige navn, for du er ingen sim.
Du er fra hersens 1812.
Du er ikke slem, som de andre. Vi blir venner og fortrolige.
Du vet, Sarah... En venn er en du stoler på som stoler på deg.
Vel... Ja.
Fytti rakker'n så begredelig! Jeg har ingen hemmeligheter.
- Jeg har ingen hemmeligheter! - Hysj!
Jeg er befal. Jeg utfører ordre. Ingen har gitt meg noe oppdrag.
Jeg skulle vært død.
Hvorfor er jeg ikke død?
Hvorfor er hendene mine så... små?
Det går bra, vennen. Hysj.
Det går bra. Hysj... Det går bra.
De siste ukene har noen virket friske først...
Ei jente kom inn i går, klissvåt.
Jeg tørket henne i en time, men måtte sende henne vekk.
- Jævla PitSid, jeg trenger pheen. - Om du så det, ville du ikke flirt.
Jeg tviler på at Herren viste seg som et lys.
- Jeg vet hva jeg så. - Du er upålitelig. Du er på galehus.
- Du òg. - Dette var annerledes.
Han var formet som en øyenstikker og gikk i knas som snø eller gnister.
- Var der ild? - Eller sporer?
Han fløy over meg, og så falt de ned, og da så jeg et lyn.
Som en eksplosjon, men uten lyd og røyk. Han var bare borte.
- Noen andre vil tro meg. - Jeg tror deg. Jeg vil vite alt.
- Én gnist kan sette huset i brann. - Mrs. True?
En oljelampe kan skjules under et skjørt bare...
Mrs. Amalia True?
Jeg er dr. Cousens og skal undersøke deg.
Beklager. Navnet mitt, jeg er ikke vant til...
Vi har en annen lege om du foretrekker en hvit.
Nei! Nei, det er ikke...
Ja. Hei, dr. Cousens. Det er Molly. Bare Molly.
La oss sette i gang.
Du har ikke fått noen infeksjon trass i Themsens innsats.
Jeg har faktisk opplevd verre.
- Er du fra USA? - Sørkysten av Canada. Eller ja.
- Eller nei, jeg er baker. - Jeg skjønner.
- Har du smerter? - Jeg er svak.
Har det vært noe om et lys på himmelen siden jeg kom hit?
At noen så det, eller på nyhetene?
Var det grunnen til at du hoppet i elva? Et lys?
Nei, jeg tror det var derfor jeg kom opp. Har noen blitt...
...bedre? Smart eller medfølende eller...
Glem det. Jeg høres ut til å høre hjemme her.
De tok barna mine! Jeg får en baby hver dag, og de tar den!
- Tilbake i kjelleren med deg! - Nei, nei, nei!
- Jeg har gjort dette før. - Det ser jeg.
Nei, jeg så det.
Den dagen jeg kom hit. Jeg trodde det var en sim... tom.
Det går bra. Jeg skal sy det. Jeg trenger bare en sykesøster...
Vær så snill...
- Det er mye å ta innover seg. - Nei...
Romvesener fra framtida gir oss magiske evner. Jeg så det selv.
Du har jo sett uforklarlige lidelser de siste ukene?
- Her ja, men jeg er ikke... - Gal?
- En kvinne. - Det må finnes flere.
Sporene påvirker ikke alle de traff. Jeg forsto aldri hvorfor.
Men de pleier ikke å forårsake tilfeldige evner.
Det er et mønster jeg overser. Vi skulle fått lest papirene.
- Hvorfor forteller du meg dette? - Jeg stoler på deg.
Hvorfor? Så du noe i...
Nei! Nei, jeg... Burde jeg stole på deg?
- Mener du at jeg er gal? - Kanskje.
- Kanskje romvesenet ditt var det. - De torturerte det.
Jeg vet ikke om dette er gode nyheter...
Men du har rett. Folk skjuler det, men det fins overalt.
Men ingen er sporet, superutviklet.
Det er ingen her til å vise oss hva som må endres eller...
Hva er det?
- Ryk og reis. - Ingen?
Ryk og reis, jeg var en tabbe. En slem spøk. Jeg er befal.
Jeg er ikke god. Jeg har problemer dere ikke har navn på ennå.
- Og kan ha ødelagt sporene. - Du vet hva som skjer...
Jeg har gjort min plikt!
Jeg kjempet et hett liv, og det gjorde ingen...
Hvorfor plassere meg i denne? Den myke kroppen er perfekt.
- Lekre pupper, men lav som en krakk. - Det er... en fin kropp.
Og ingen brukte den.
- Jeg må ut herfra. - Da bør du ikke banne så mye.
- Og gi meg morfinen min. - Faen!
Lester skriver at det bare er uker igjen. Jeg føler meg mye bedre.
- Jeg savner matlagingen hans. - En mann som lager mat?
En mann som lager mat.
Han sa at lyset kan ha vært en tysk luftballong. En zeppeliner.
Han vet ikke hva som skjer. Om Gud. At han vil gi oss et oppdrag.
Du sa ikke noe, vel? Om oss eller oppdraget?
Du trenger ikke å spørre om det. Vi kan stole på hverandre.
Damer. Jeg er dr. Hague.
Jeg har hørt om dere. Hvem er Amelia?
- Amalia. Molly. - Og du må være Sarah.
Hva... hva har du hørt?
Først og fremst at dere kan være blant de berørte.
Det er det de kaller dem som har blomstret de siste månedene. Berørt.
De kaller meg det allerede.
Jeg leter etter noen for en spesialstudie-
-ved klinikken min.
Jeg vil tilbringe et minutt med dere to, hver for seg.
Kan du gi meg et minutt med Amel... Amalia, og etterpå tar vi en prat?
De sier at du kan se framtida.
Nei, jeg føler den.
Plutselig. Som om jeg faller, -
- men jeg gjør det ikke. Og så gjør jeg det senere.
En gang luktet jeg havrekjeks, og så fikk vi det om kvelden.
Jeg liker ikke å tenke på det. Det gjør litt vondt.
- Jeg vil ikke studere det. - Det er ikke en frivillig studie.
Fortell meg... om lysene.
- Unnskyld? - Lysene på himmelen. Da du kom hit.
Jeg så ingen lys. Jeg var... Jeg falt i elva.
- Jeg hoppet, vel. Jeg husker ikke. - "Jeg husker ikke."
Kan det stemme? Husmor sa du var svært åpen om...
Det var Sarah.
Hun var fryktelig oppskaket. Hun sa at hun så Gud på himmelen, -
- men ingen trodde henne. Jeg løy, for hun sluttet ikke å gråte.
Hun ga seg ikke om det, og jeg kunne ikke si at jeg...
Da de rare tingene skjedde, så hun at de beviste at det var et oppdrag.
Ikke si til husmor hva jeg gjorde. Jeg ville bare glede Sarah.
Hun tror hun har blitt bedre.
Hva skjer?
Fortell ham hva du så. Han vil hjelpe.
- For et oppstyr. - For et oppstyr.
- For et oppstyr å dø i dag. - For et oppstyr å dø i dag.
Og drikk.
- Nydelig. Høyt. - Høyt.
- Forsiktig. Bråkete. - Bråkete.
Høyt. Bråkete jenter.
- Jenter. - Jenter.
Legg skjéen i skålen, ta servietten og tørk.
I munnvikene, veldig elegant. Og takk vertinnen.
Nydelig.
Husk at det ikke er det de er til.
Amalia? Styret vil treffe deg nå.
Styret så at utskrivingsmøtet var eksemplarisk. At du er...
...motivert, veltalende, tar hånd om de andre pasientene-
- og angående de berørte "styrer du nærmest stedet".
Der er også en glødende anbefaling fra dr. Cousens.
Skjønt han er ingen psykiater.
- Hvorfor er du her, Mrs... - Bidlow. Ms. Uttalen er bra.
- Ingen spor av slakterens enke. - Som om det var et annet liv.
De fant våpen under gulvplankene under senga di, under møtet ditt.
Ta skjéen når de fjerner maten. En spisset skje kan bety frihet.
Med mindre de finner den.
Du hadde all grunn til å vente et positivt utfall av møtet.
- Jeg hadde ingen grunn til det. - På grunn av evnen din?
- Så du det kommende avslaget? - Jeg nærmest styrer stedet. Gratis.
Et hode for tall ville skjønt tegninga.
Jeg har et godt hode for tall og vet at folk ofte gjør alt i deres makt-
-for å la være å få det de ønsker.
Jeg mistenker at du kunne vært milevis herfra for lengst.
- Og hvor skulle jeg dratt? - Det er derfor jeg er her.
- Hva tenker du? - At jeg liker denne kroppen likevel.
Å, om stedet? Det er trist som faen.
Og fullt av de sinte gjenferdene til drepte barn.
Ga Ms. Bidlow deg noen navn på mulige protesjéer?
En irsk jente. Jeg tror hun... bygger ting.
Ikke Patience, men noe rart.
Trista O'Religion. Jeg vet ikke. Jeg håper hun drikker.
Jeg trodde du skrøt, men du er muligens den verste for jobben.
Nei, jeg blir topp. Jeg skal gi oss alle fred og harmoni.
4. KAPITTEL: TRUE
Penance sa dette var den lette veien!
- Bertie så at soldatene ikke var her! - Augustus, slutt å bore!
Unnskyld, unnskyld!
Nå! Å, gud!
De gir seg! Hvis vi ikke kommer ned...
Amalia!
Horatio!
Etter all denne tiden er du fortsatt oppe i det jævla taket.
Hva nå?
Jeg sa til alle at du ville redde dem, redde verden.
At du er... håp.
Men det er du ikke.
Ikke for Lucy. Ikke for Mary.
Og Sarah?
For et team. Deg og meg, bortsett fra ingen deg.
Ingen visdom. Ingen plan.
Bare folk å etterlate igjen og igjen.
Jeg gjør det nå. Jeg forlot Penance fordi du sa: "Finn meg."
Jeg etterlot hjertet mitt for å komme og snakke med deg. Snakk med meg!
Hvorfor gjemmer du deg?
Hvorfor gikk det så galt?
Var det min feil?
Var min... skakkjørte hjerne årsaken til all denne dritten?
Jeg vet ikke hva annet...
Jeg våknet i denne verdenen, denne kroppen som jeg ikke passer i.
Hvem er dette? Hvem faen er jeg?
Du burde sendt lapperen. Hun trodde. Og det tok jeg fra henne.
Hun døde fortvilt, min fortvilelse.
Det burde vært hvem som helst andre.
Noen som ikke er ødelagt.
Noen som er... høyere.
Molly.
Er du opprørt over at jeg så det? Er det for mye for tidlig?
Nei. Nei.
Det er opprørende at framtida er så dyster for alle.
- Men vi bare endrer den. - Du får det til å låte så enkelt.
Nei. Det er jobb.
En livsoppgave.
Som sikkert vil gjøre oss sprø. Eller få oss drept.
Og vi får aldri vite om vi gjorde nok. Eller gjorde det riktig.
Men hva i verden er like makeløst og givende som en livsoppgave?
Slik jeg ser det, ga Gud meg en gave.
Og som godtgjørelse... har han gitt meg en til.
Noen forslag til hva vi gjør nå?
- Du ville ha krig... - Ja, jeg vet...
Trodde du at du var den eneste som fikk skyss?
Å, Amalia. Dette er en lang tid fra den lille hulen.
Dette... trenger jeg at du glemmer.
Ja, det skjer nå.
Gikk det bra?
- Og med deg? - Det ble opptøyer.
Harriet!
Harriet! Jeg er så lei for det.
- Vi reddet ikke Maladie. - Jeg er glad du prøvde.
Det var riktig avgjørelse.
- Jeg fant ikke ut hvem fienden er. - Men du fant ut noe.
Det er på tide å fortelle dem alt.
Om framtida, galanthien, den kommende kampen.
Det føles riktig.
- Den kommer snart. - Jeg vet det.
Jeg heter Zephyr.
Zephyr Alexis Navine.
Jeg er veldig glad for å treffe deg.
I like måte.
Fordømte prototype.
Norske tekster: Monica Moltubakk