Efter fem hårde uger med bevisførelse for Deres afskyelige
og utilgivelige ugerninger,
finder retten Dem skyldig i indbrud, tyveri, overfald,
afpresning, uanstændighed, bortførelse og 15 tilfælde af mord.
Du kan gå.
Retten dømmer Dem, Maladie,
til at blive hængt, indtil De er død.
Dommen skal udføres på den offentlige plads.
Så alle, der ønsker det, kan se straffen for denne ondskab
og enden på Deres terror.
RETFÆRDIGHED ER INGEN FORLYSTELSE
Må Gud, hvis han nogensinde gav Dem en, være Deres sjæl nådig.
Offentlig henrettelse. En skændsel, vi afskaffede for 30 år siden.
En nødvendighed. Hele London følger med.
- Hele verden følger med. - Ja, mens vi forfalder til vildskab.
Vi bliver til Darwins primatforfædre.
Min fætter, kongen...
Mind os om, hvem Deres fætter er. Vi glemmer det hver morgen.
Vi er ikke aber, Deres Nåde. Vi håndterer en krise.
Certificeringsloven og de blå bånd gør de berørte ansvarlige og synlige.
- Kvinden er lænket som et dyr. - Hun lider ikke. Det er pointen.
Smerte ville styrke hende.
Og forbuddet mod at lade hende soignere sig? Ville det styrke hende?
Eller overtræder vi...?
Maladie bliver hængt som Maladie, ikke en anonym fange.
Retfærdigheden bør bevidnes.
Det frygtes, og ikke kun af premierministeren,
at det vil opildne de berørte.
I værste fald er risikoen minimal.
Jeg har udkommanderet tropper til pladsen og mulige mål i byen.
Ingen march, uniformer eller bajonetter.
Kun ved slottet. Dronningen vil have sin pomp og pragt.
Det må ikke ligne undtagelsestilstand.
Vi må bevare magten, ikke virke magtesløse.
Jeg taler ikke om en pøbel, der kaster med sten.
Jeg taler langsigtet.
Vi pudsede Kroos på Mary Brighton, og hvad var resultatet?
Børnehjemmets tilslutning blev fordoblet.
Havde han ikke gjort Brighton tavs, kunne den være blevet tidoblet.
Maladie er ingen charmerende korpige. Hun er udstødt.
Maladies hængning vil skabe postyr. Men det er på lang sigt...
Vi svor at beskytte imperiet og ikke at dræbe for morskab.
Vi har intet lært om sygdommens ophav eller skaberen bag disse...
...rædsler.
De ignorerer elektricitetens fare, og i mit fravær...
Prins Albrecht, der var vist bekymringer omkring Deres fravær.
Angående Deres sympati for de berørte.
Især grunden til, at prinsessen blev kørt til Zürich midt om natten.
Bettina lider af lændegigt!
Vi ønsker hende god bedring.
Men vores patient er, som De siger, imperiet.
Og en åreladning er påkrævet.
Det vil ikke række.
Ikke for at opnå vedvarende fred.
- Røntgen. - Spektralsyn.
- Du tog røntgenbilleder af London. - Det er spektralsyn.
Det kan se gennem...
Vi må bore de firkantede steder. Resten er i det fri.
- At gå lige ned er lettere. - Ikke hvis vi vil op igen.
Galanthierne er under Grand Abbey, og Adræt siger, at der er vagter.
- Vi ved stadig ikke hvis. - Det finder vi ud af.
Jeg har studeret det. Det her er det bedste sted.
Hvad er det?
Militærets barakker.
- Er det at foretrække? - Ikke normalt, men vi har en chance.
Hvad består den i?
Det er den del, som jeg ikke bryder mig om.
Maladies hængning.
Der vil være tomt hele dagen.
Augie har en ven, der siger, at alle udsendes.
Ved parlamentet og paladset.
- Forventer de en opstand? - Muligvis.
Planlægger du en opstand?
En genforening.
- Du er bange. - Nej.
- Du frygter at opsøge galanthierne. - Ja, selvfølgelig.
Intet er gået, som det burde.
Hvis jeg... Hold op.
Nej, bliv ved. Du er forfærdelig.
Hvad nu, hvis det er på grund af mig?
- Hvis den ser mine ugerninger? - Det tænker jeg hver aften.
Tal ikke om Katherine.
Det skal nok gå.
Det vil være det hele værd.
Det vil kurere os. Ikke?
Kurere os?
- Kurere det her? - Hør. Jeg ved ikke...
De myrder kvinder, og det her er en synd?
- Den klækker. - Den er mere en puppe end et æg.
Den går fra flydende tilstand til... Briller!
Vi registrerer udsvingene. De er svagere, men...
Dræb den.
- Frue? - Den har en revne. Dræb den.
- Den kan gå i stykker. - Jeg knækkede den ikke.
Og det kan jeg stadig ikke. Bunkeren er klar.
Om en uge kan vi lægge sporene.
Den vil være ude af byen, når den bryder...
Vores håb om en kur var barnagtigt. Dens kraft vokser dag for dag.
Feberen spreder sig gennem London.
Har De glemt, at det er aftenen før en henrettelse?
- Skulle det være tilfældigt? - Det er retfærdigt.
Når vi hænger nogen i Amerika, ser vi på.
Tilgiv mig.
Maladie dræbte store mænd af min profession. Venner.
Jeg virker måske som en taltosse, men...
Jeg er stadig en mand.
Jeg kan stadig føle raseri, smålighed og håb.
Vi to har været mere udsatte hernede end nogen anden.
Men Deres moralske kompas viger ikke. Ingen af os har fået vinger.
Væsnet er ikke almægtigt.
Hvis Satan selv er derinde, kan han ikke måle sig med Lavinia Bidlow.
Vi løber en stor risiko. Den ønsker at tilintetgøre os.
Hvis vi har mistet håbet...
...har den allerede formået det.
"Hvad med dem, der kigger ned og dømmer disse kvinder
uden at kende deres egne domme?"
"Når den øverste, der ikke ser ned på nogen, holder dem ansvarlige,
vil de så forklare, hvordan det var retfærdigt at hylde et mord?"
Hun er meget overbevisende.
Kunne du lide det? Du betroede dig til Desirée.
Du er så forudsigelig.
Det var mrs. Trues ordre.
Når man taler med Desirée, blotter man sjælen. Med mere.
Det letter byrden. Med mere.
Og nu har alle her accepteret mig.
Selvom de holder på sølvtøjet, nips og håndtasker.
Så selvtilfreds. Det bliver sværere i morgen.
- Man kan ikke stikke af i en hule. - Jeg stikker ikke af.
Jeg vil heller ikke tale om det. Gå bare.
Det glæder alle, at du går.
Hun smilede, fordi du går!
Mænd... Vi er i sandhed det uskønne køn.
"Når Maladie dingler foran adelen og små piger,
vil det så bringe fred til London?"
Det vil galanthierne måske. Men ikke tids nok for hende.
Vil det virke? At hænge Maladie.
Mrs. True sagde, at smerte styrker hende.
Smerte, ja. Ikke beskadigelse eller død.
Læs det sidste.
"Maladies hængning er barbarisk og en sprække i byens sjæl."
"Hvem ved, hvilke giftige dampe der stiger op
og inficerer byen med dyrisk raseri og gør os alle til Maladie."
Det lyder ikke så godt.
Der er intet juridisk grundlag.
Siden 1868 har henrettelser skullet foregå afsides,
medmindre der frygtes mishandling, eller alvoren skal fremhæves.
Det modsatte er tilfældet. Det er regeringen klar over.
De hænger Maladie for at være berørt.
Navn, adresse og arbejdsgiver.
- Har De Deres støtteerklæringer? - Ja.
Godt. Hun skal gå med det overalt. Ellers giver det en måneds fængsel.
Vent derovre, mens hun er i demonstrationslokalet.
Demonstration? Hvad skal hun demonstrere?
- Det er bare ørerne. - Jeg har set den i mit hønsehus.
Rolig, skat. Vi henter hunde og heste og ser, hvor hurtig du er.
Jeg har jo afvist, at De kan interviewe hende.
- Fem minutter. - Hun dræber Dem på fire.
Tre et halvt minut. Jeg har brug for det. Det har de også.
Registreringerne er bare en mildere form for det, der hænder Maladie.
Maladie...
Maladie er den værste morder i Londons historie.
Jo mere ro, des større chance har vi for at styre det her skide cirkus.
- De er også imod hængningen. - Jeg vil have orden.
De onde skal straffes. De gode skal beskyttes.
Så hold op med bare at sidde der og beglo de berørte kvinder.
Jeg kan ikke se dem, og De kan ikke få Maladie at se.
Det vil kun gavne Deres salgstal.
De betyder noget. Ingen andre viser de berørtes menneskelige side.
Mundi, folk kan trykke, hvad de vil. Jeg støtter stadig sandheden.
- Hvem er det? - Et mordoffer.
Arbejdsmænd prøvede at skyde skylden på Maladie.
Ingen papirer, og ingen forsvundne matcher beskrivelsen.
De gjorde ikke meget ud af at matche skriften.
Jeg har den frakke og den stil.
Populær blandt arbejdende kvinder. Skarpt snit og billig.
Hun arbejdede nok på et kontor, men var ofte ude på gaden.
Hun var i undergrunden, byrådsmedlem, sekretær eller...
...Sekretær.
Skaffer De hendes navn, fører jeg Dem ned til Maladie.
- Mener De det? - Det gør jeg ikke.
Begge strudse var jo hunner.
Nå.
- Lavinia, er alt vel? - Det er intet.
En ømhed bag øjnene.
Har du selv købt vesten? Den ligner en af Swanns.
Nej, jeg tænkte bare...
- "Hejsa." - Hold dig fra ham fremover.
Hans skrækkelige klub er blevet et offentligt samtaleemne.
Han er min ven.
Og han var også din ven.
Mindes du, da du tog os med ud at skøjte?
Han fik dig til at le ved at foregive at være kunstskøjteløber.
Han var charmerende som tiårig.
Djævelen kan tage en skøn skikkelse. Du stoler på folk, og jeg tror...
Du bør tale med dr. Waterson om hovedpinerne.
Ellers fortæller jeg Hugo, at du synes om hans skikkelse.
De burde hænge og skyde hende for en sikkerheds skyld.
Kan vi betale en dreng for at holde en plads til os?
Hvorfor medbringer de ikke våben og skyder hende selv?
- Vi er ikke mordere, frue. - Nej, De kan bare lide at se på.
I det mindste har Maladie arbejdsmoral.
- Hvad sagde du? - Ikke...
Undskyld ikke på mine vegne. Jeg er ikke nogens tossede mor.
Der er gribbe overalt, klædt i hatte og fin silke.
Ja, jeg var ret god til at skøjte.
Du hvirvlede rundt om os andre.
Visse ting har ikke ændret sig.
Hold dig væk fra byen i morgen.
- Sig mig ikke imod. - Selvfølgelig ikke.
Jeg tager til Brighton. Tak.
En bygning er blevet ledig, som kan blive et godt fuglereservat.
Offentlighedens interesse er steget.
Jo mere barbariske vi er mod hinanden,
jo mere forkæler vi vores dyr.
Eller også får vi mere brug for dem.
Augie.
Tag noget dejligt med til din søster fra Brighton.
Selvfølgelig.
En af betjentene nævnte, at Maladie synger. Børnerim og sådan.
- Hvor indsigtsfuldt! - Det drejer sig om mental kapacitet.
Gør du grin med mig? Lægger han sag an?
- Det er vanvid! - Lord Humphries blev forbrændt.
Bertie er en bølle og en kujon. Han blev ikke brændt.
Han blev frosset, fordi han overhørte beskeden: "Rør ikke!"
Ronald er sjov. Han kan køle ens drinks ned.
Man kan se sin ånde, men rører man den...
Ronald er ikke registreret. Så kan han ikke anfægte en tiltale.
- Hvis du følger op på det... - Ansvarsfritagelse.
Man kan ikke ansøge om medlemskab uden.
Og vil Bertie stå frem? Jeg taler gerne med lady Humphries...
- Afpresning er ulovligt. - Det er forurettelse!
Åh Gud, aner du, hvor hårdt jeg arbejder?
Jeg tager mig af juridisk fnidder og ulideligt papirarbejde.
Og nu spilder en dåre min tid, fordi han er vred på de berørte.
For pokker. Selvfølgelig ved du besked.
Sikke en sælsom skæbne.
- Vi er blevet mænd med kontorer. - Ja.
Det er som at se sig i spejlet.
Hvordan får jeg det til at forsvinde?
Tror du, mine artister vil registreres?
Du ved, hvordan folk har det med dem. Selv folk, der begærer dem.
Især folk, der begærer dem.
Deres talenter er unikke.
De mærker en...
Som et portræt af Sargent.
Eller... Hvad er det nu, de hedder? Fingeraftryk.
Der findes ikke to ens. Det virker vanvittigt.
Vi må registrere din ansatte. Jeg noterer ikke hans arbejdsplads.
Men du må kompensere lord Humphries, ikke true ham.
Send ham en krikke, eller hvad I rigmænd end gør, og ikke flere sager.
Kan du ikke beskytte dine folk, lukker jeg dit foretagende ned.
Du er en alfons med en gimmick, og du leger med ilden.
- Det var ikke ild... - Det var nogens liv!
Jeg begriber ikke, hvordan du altid...!
I morgen dræber vi en kvinde for at more offentligheden.
Sådan er London nu.
Jack the fucking Ripper som en gammel by.
Du er i underholdningsbranchen. Mød op.
Rul dig i sølet og lugt blodet.
Så ved du, hvad du har på hænderne.
Frank, hvorfor tog du et job, som du hader?
Fordi jeg arbejder med folk, der elsker det.
Undskyld mig.
- De lyttede vel til døren? - Det behøvede jeg ikke.
De er Hugo Swann.
Skriver man om de berørte, hører man om byens mest berygtede impresario.
- Jeg benægter alt. - Jeg vil ikke have Deres historie.
- Men De er ude efter noget. - Noget, De ikke kan skaffe mig.
- Er det en udfordring? - Det kunne De lide.
Jeg ville foretrække det over østers på Pegini's.
Vi har for travlt til at se, hvem der kan udnytte hvem.
Men De kan gøre noget for mig.
- Augie? - Ja?
Ud!
- Var du lige en krage? - Hvad?
Så du på mig gennem en fugl?
Du godeste, nej. Det var mig.
Jeg var mig selv. Jeg kom til mødet, så jeg ville aldrig...
Ville du ikke?
Den fug! Virkede ganske opslugt af min afvaskning.
Det er...
Det er en fugl.
Jeg anede ikke, at du var i bad. Og det var en vindrossel.
De lytter aldrig til os.
- Bliver jeg optaget igen? - Naturligvis ikke.
- Jeg bør larme mere, når jeg kommer. - Nej, jeg er bare omgivet af vanvid.
Det er, som om synden blomstrer.
Folk gør, hvad de ikke burde, eller gør slet intet.
Det er, som om vi sættes på prøve.
Som en drøm, hvor prøven er forbi, og man sidder uden sine blyanter.
- Men du taler sandt? - Jeg ville aldrig svigte din tillid.
Vil du ikke se, hvad en ægtemand vil se?
- Aldrig. - Er min nøgne krop så kedsommelig?
- Forstyrrer jeg? - Ja, endelig.
Jeg har gjort boret klar. Lad mig vise dig det.
Augie, får du luret på nogle fugle?
Er du klar til at få dem til at synge i morgen?
De laver alle mulige lyde og svæver rundt. Jeg har øvet mig.
Den perfekte adspredelse til boringen.
Hvad venter du at finde dernede?
Om jeg må spørge.
Jeg ved ikke, hvilken godkendelse...
Jeg ved, at det er galanthier. Selv i ental.
Timingen med de eksplosive bolte gav problemer, men nu...
Vi søger svar.
Er de i sikkerhed? Hvem er dernede? Hvordan slipper vi væk med dem?
Der er mere, men må jeg have lov at sige håb?
Det kunne du have nøjedes med.
Når man når den rette dybde...
Det er gulvet.
Det kommer ikke tilbage.
Nej.
Fortsæt. Maladie bliver hængt i morgen.
Intet hastværk, små spirer.
Det er ingen hængning, hvis hun ikke svinger.
Tjep-tjep!
Vis ham ind til baglokalet.
Stille og roligt. I har hele natten.
Gilbert Massen.
Erhvervslivets kaptajn, rigets adelsmand.
- Skal jeg kalde Dem lord? - Skal jeg kalde Dem konge?
Det er en imponerende maskine. Penance Adairs værk, velsagtens.
Ja. Den er morsom.
Jeg lader børnene køre i den.
Men ikke særlig praktisk.
Hvis jeg involveres i et uheld, skal en fed hest tage mit fald.
- Hvad fanden vil De? - London skal under kontrol.
- Altså Deres? - Altså ikke invaderes af monstre.
Monstre? Maladie klynges op i morgen.
Men Opblussende Annie kan brænde alle vores aktiver af.
Og en udannet irsk pige konstruerer noget på få dage,
som industrien har arbejdet på i årevis.
En ting, der truer naturens orden, er uhyrlig, selvom den er smuk.
Der er intet naturligt ved orden, Gilly.
Der hersker kaos og barbari. Og så findes der mænd som os,
der skaber nok orden til at gøre os selv uundværlige.
De kom ikke, fordi De frygter de nydelige fruentimmere.
De får grimme mænd til at myrde dem. Ikke sandt, Odium?
Odium skulle dræbe Amalia True. Han troede, at jeg gav ordren.
Det havde politiet med glæde bekræftet.
Se mig i øjnene og sig, at denne mand ikke er grim.
Jeg ser kun en soldat, der blev besejret af en langt mindre kvinde.
Vi har en fælles fjende. En gruppe, der omskriver verdens regler.
Kan vi ikke styre det...
Ved De, hvorfor jeg kaldes Tiggerkongen?
Fordi jeg ikke havde en skid, og folk fulgte mig alligevel.
De berørte vil ændre på verden, ligesom langbuen. Jeg tilpasser mig.
Jeg søger ikke en fælle, mr... Orrun.
Jeg har en opgave til Dem. Hyren er obskøn.
Var det så vanskeligt at sige?
Vi har søgt efter kilden til det hele. En kur.
Vi tilstræber...
Men vi er bagud og reagerer, når vi burde slå til.
Maladies hængning giver mulighed for at ændre på det.
- At være beredte. - Beredte? Venter De en vovet flugt?
Nej, Maladie bliver hængt. Retfærdigheden vil ske fyldest.
Men det vil både vække følelser og virke formildende.
De berørte og puristerne... Deres trodsighed er på kogepunktet.
Og mine mænd skal bevare freden og tingenes orden?
Så vidt mine folk ved, ja.
Men det står tydeligt for mig,
at hvis London skal reddes fra kaos,
er den nødt til at se kaos.
Det, jeg vil have fra Dem, er lige præcis tilstrækkeligt.
- Går du op? - Jeg må lave boret færdigt.
- Hvordan har pigerne det? - Anspændte.
Myrtle er vred over, at hun ikke må være med.
Jeg tror, at det var grunden. Hun må fokusere på at lære at skrive.
Jeg ville tage hende med, hvis det var sikkert. Hun taler galanthi.
Nogle af pigerne tror, at du dræbte Lucy.
Annie satte dem på plads, men hun er også selv skræmmende.
- Det ved du, at jeg ikke gjorde. - Det ville du aldrig gøre.
Jo. Det ville jeg. Derfor ved du, at det ikke var mig.
Jeg savner også Lucy. Mon Mary gør det?
- De er enten med os... - Hvad med tilgivelse?
Findes der stadig tilgivelse, eller har vi fundet en modgift?
Skyldtes godhed blot bakterier?
I morgen vil du ikke være så bekymret.
Jeg ønsker ikke at lave våben.
Men mange af mine dimser kan dræbe i visse situationer.
Ligesom en lysestage eller en spand vand.
Mine opfindelser er voldelige.
Nogle gange virker selve energien ubønhørlig.
Galanthierne vil skue dit hjerte. Jeg ved besked...
Jeg må gøre boret færdigt.
Mærker ej roserne.
Mærker ej tornene.
En træt høstkarl hviler sig.
Blandt sin indsamlede høst.
Som jeg venter solen mod øst.
Kold som de kolde decembermåneder.
Som de dage, der er gået.
Mens blot én mindes.
Og alle andre glemmer.
Men en enkelt mindes endnu.
Hvordan har du sovet?
Stående, mens jeg arbejdede.
Jeg har ikke sovet.
Hvad er det her?
Sådan her gør vi det.
Gør hvad?
Sådan redder vi Maladie.
Galanthierne er afgørende. Og vi må hente dem hurtigst muligt.
Men Maladie myrdes offentligt i dag. Det kan jeg ikke lade ske.
Det er ikke meningen. Jeg har set det før.
Og hvis jeg kan stoppe det, er det derfor, at det er i min magt.
Maladie er ikke Mary. Hun forsøgte at dræbe Mary og dig.
Hun dræbte en halv snes mennesker. Også offentligt.
Det er en lovlig henrettelse af en trussel, som er voldsomt ulykkelig.
- Et medlidenhedsdrab? - Det kan være en nåde.
Det er en lynchning, de kan juble over, og som venter os.
Det er den første løkke i en lang række af løkker.
Skal jeg ignorere den eneste kraft, der kan rette op på det?
Der viste mig, at den har brug for mig?
Så vi kan vise, at vi er fæller med en psykotisk morder?
Det er alle de løkker,
der bringer berørte i større fare end den, pøblen vil brøle over.
Jeg ved, at du ikke kommer.
Men jeg ville have det bedre, hvis du gjorde.
- Jeg lader dig ikke gøre det. - Lad os ikke tale om det.
Kommer du til skade...
Jeg er jo et barn uden kamperfaring.
Jeg har ikke dræbt og spist et dusin soldater.
Heller ikke her.
Men jeg er en del af Guds verden.
Han ønsker næppe, at vi bevæger os baglæns og dræber hinanden for sjov.
Vi redder et dusin mennesker i morgen. Børn.
Det er ikke pointen.
Killinger?
Det er hende. Det er nu.
Noget i mig knækkede som et ribben, og det gør ondt.
Jeg vil ikke leve med tanken om, at jeg tilsidesatte det tegn.
Så Gud beder dig om at redde Maladie?
Siger han, at du skal svigte hende?
Ville dine galanthier bryde sig om det?
Kunne de helbrede Sarah, så hun blev som før?
Har du aldrig tænkt over det?
Visse ting skader en for evigt.
Det er en teori, som du ikke ønsker at afprøve.
Så det handler om Sarah?
Det handler om pigerne, alle sammen, herinde og derude.
Ikke kun deres sikkerhed, men også deres syn på verden.
Noget i dem går i stykker, når verden bliver hård, og vi lader det ske.
Hun skal ikke herhen. Når folk har beskudt dig
og hun stikker dig ned for sjov, skal hun ikke sætte fod her.
Som sagt har jeg en plan.
Det bliver sværere om et par dage, når her er flere folk.
- Men galanthierne er stadig... - Hvad? Jeg gør det i dag.
Jeg gør det.
Jeg har boret og iltapparatet. Du har gjort dit.
Havde du ikke tænkt så langt?
Så du ikke, at min potentielle energi potentielt kunne klare jobbet?
Jeg vender ikke galanthierne ryggen, fordi du har ondt i ribbenene.
Verdens fremtid afhænger af mig.
Verdens fremtid afhænger af nutiden.
Er det ikke derfor, du er her?
Jeg ved ikke, hvorfor jeg er her, hvordan jeg er nået så langt,
eller hvad jeg gør nu. Jeg ved, hvad jeg ikke gør.
Jeg forveksler ikke min smerte med en idé.
Lad os se, hvem der stadig synes, at jeg bør føre an.
Saml jer, alle sammen. I har jo allerede gjort det.
Adair og jeg står ved en skillevej.
Jeg drager ud om lidt for at finde galanthierne som planlagt.
Jeg har været vag omkring det.
Men det hjælper os med at forstå, hvorfor vi blev ført sammen,
og hvad vi bør gøre nu.
Jeg tager hen til Maladie for at redde...
Jeg går hen til torvet for at stoppe hængningen og redde Maladie.
Det er tosset, ikke? Som om hun stadig er et af Guds børn.
Men det er vi alle. Vi har alle en sjæl.
Uanset hvilken ondskab folk udgyder, vil jeg tage hende fra deres kløer,
og vise alle, at berørte ikke henrettes som morskab.
Jeg har øvet mig i at sige det, og jeg er svedig!
Vi havde en plan. Nu har vi to.
Jeg kan ikke tvinge nogen til at følge mig.
Men det der er vanvid. Gør ikke det.
- Gid, du ville genoverveje det. - Gid, jeg kunne.
Jeg antog altid, at Maladie havde en flugtplan.
Jeg havde aldrig ventet, at det var dig.
- Hvor miss Carbey end går... - Jeg betaler dig.
- Det er snyd. - Undskyld. Planen dur ikke uden dig.
Det er rart, når folk har brug for en.
Skal vi alle holde tale?
Jeg er yngre end de fleste her.
Men det er min pligt at sige, at jeg elsker jer begge højt.
Jeg synes slet ikke, at nogen bør gøre noget.
Vær forsigtig.
GUD FRYGTER MIG.
Effie Boyle?
"Mine salgstal betyder noget."
Hendes salgstal opildner mængden.
Fik Hugo Swann hende ind til Maladie?
Nej. Det er opspind.
- Jeg ventede mere af hende. - Jeg stolede aldrig på hende.
Lad mændene tælle tilskuerne. Når vi 400, skal de lukke portene.
- Tusindvis venter derude. - Så lås portene.
Dommeren sagde offentlig, ikke pakket.
Før dem ind.
I to skal bare hjælpe os med at komme ind og ud.
George og Violet, I står her med prototypen.
- Ingen går ind, før... - Skulle du ikke på grottevandring?
True sagde, jeg skulle passe på dig.
Det hjælper. Kom og se.
- Adræt, det er det samme... - Ja, jeg bliver deroppe.
Men vi må øve Os.
Landets bedste finskytter.
De skyder kun, hvis det kræves. De rammer ikke forbi.
Hvordan gik det Dem i underverdenen?
Kongen var ikke lydhør.
Han sagde, hans mænd ikke var trænet til at stoppe kampe.
Anarki gavner ham antageligt. Hans virke går ubemærket hen.
Jeg bad ham om at holde sig ude af visse kvarterer.
Bør vi håndtere ham på mere permanent facon?
Et kup i tiggerens palads?
Senere, muligvis.
Folkemængden er ganske lille.
- Swann. - General Pecking.
Gilberto.
- Har De fået smag for blod? - Blod? Ja.
Men...
. Ikke blåt.
Kan jeg hjælpe Dem?
Det kan du faktisk.
For jeg er din yndlingsonkel, som besøger dig fra udlandet.
Nej.
Du er her kun for at se hængningen, ikke for min skyld.
Vi har gin indenfor.
Tom, hils på min onkel.
Husk, George, når du hører...
Du har to minutter, og så skal håndtaget ned.
Når prototypen er startet, kører du til...?
Porchill Road. Efter trommerne er det ned.
Aneel og jeg læste sammen. Han ved, at jeg vil praktisere.
Men når vi bliver gift, skal jeg opgive min hobby.
Jeg er en bedre studerende end ham.
Derfor vil han forlade mig.
Vær ikke fjollet. Han kommer sikkert med blomster og undskyldninger.
Hørte du mig ikke tysse?
Hallo! Hold op med at skubbe, ellers er det ud!
Er det en flaske? Giv mig den.
Pis af.
Han er vred.
Gudskelov. Det letter min opgave.
ÅL I GELÉ
Syv ton guld!
Stille! Vi siger intet til de andre.
- Læg kræfterne i, drenge. - Ja, onkel.
Min far skænkede ikke mine malerier et blik.
Han sagde, at en strissers liv var godt nok til mig.
Og han tager mine pensler, Windsor & Newton endda...
VI ER ALLE GUDS BØRN
Det er Maladie!
Det er Maladie.
Hold op med at råbe, skat. Jeg kommer om lidt.
Giv djævelen som fortjent!
- Beskidte dyr! - De burde brænde dig!
Hæng den kælling!
Kom så! Hæng hende.
Hæng den kælling!
For pokker, den er tung. Min ryg gør ondt.
Du er et udyr.
Åh. Hej.
Skyd! Skyd, vagter!
Hun ville ikke reddes.
Nej.
Folk skulle se det. Et publikum...
Hun slår os ihjel. Alle, der kom for at se hende dø.
- Kom væk herfra! - Vent. Hold mund.
Hvad er det for nogle elledninger? De fører ikke ind i fængslet.
Er barrikaderne lavet af metal?
Det har været et privilegium.
Væk fra rækværket!
Birch, få dem væk fra rækværket!
Få dem væk fra rækværket!
- Hvad fanden foregår der? - Den fandens elektricitet.
Kom med! Rejs jer, alle sammen.
George. Brug den ikke!
Rør ikke håndtaget!
De fortjener værre.
Luk op!
Kom.
Hun bad mig om at passe på dig.
Harriet!
Stop.
Kom så!
Af sted!
Åh Gud. Harriet!
Derovre.
Gik det godt?
Løft hendes fødder op.
Hvad med dig?
Det var et brag.
Jeg dræber kun engle.
Hun fortalte om en snu og retskaffen betjent.
Hun giftede sig ikke med ham, fordi han var sørgmodig.
Mine salgstal betyder noget.
- Hendes salgstal opildner mængden. - Blæk på fingrene rækker ikke.
- Har De set stiksårene? - Hvem er det?
Et mordoffer.
KLYNG HENDE OP
Oversat af: Jakob Mølbjerg