I tidigare avsnitt...
Jag miste min syster Beth. Minns du henne?
Beth har försvunnit ner i kaninhålet och kommer aldrig tillbaka.
Letar Alice efter en mus? Hon har stora planer för honom.
Han leder mig till Alice om jag tar reda på vem Mouse är.
Jag trodde en far gjorde vad som helst för att hitta sin dotter.
Jag tänker inte låta dig glömma mig. Inte igen.
Efter att ha tillbringat nio månader tillsammans i livmodern...
...och därefter varje dag i 13 år-
-så borde vi inte vara så stora mysterier för varandra som vi är.
Jag vet inte vad resten av hennes historia är...
...men det är gåtan jag är fast besluten att lösa...
...innan det är för sent.
De kallar honom Hudpiraten.
Han gillar nämligen att ta hud från bytet.
-Säg aldrig så igen. -Jag skrev inte artikeln.
Vad de än kallar honom så är han allt arbetsam.
Han slog till mot tre bårhus på en natt.
-Allt gick på nio minuter. -Det är inget stort tidsspann.
Jag ska räkna ut den snabbaste rutten mellan dem.
Kan du få fram bilden där?
Vår "han" är visst en hon.
Ser hon inte bekant ut?
-Är det Alice? -Nej.
Hon är inte Hudpiraten.
Det är för sjukt ens för henne.
Glöm inte att vi har tillgång till nåt som GCPD inte har:
Waynes övervakningskameror.
Vi ska se om de fått med nåt...
Ja, det är hon.
Jag kollar upp vad i helvete hon kan tänkas använda huden till-
-om du påminner mig om att radera min sökhistorik.
-Vad håller du på med? -Stoppar henne.
Hennes planer för Gotham upphör i dag.
-Du vet inte ens var hon är. -Nej, men jag spårar Dodgson.
Hon gillar att ha sina leksaker nära till hands.
-Har Bruce inga mörkerglasögon? -Batman använder inte glasögon.
Att glömma smärta är bekvämt.
Att minnas den - plågsamt.
Men att ta reda på sanningen är värt lidandet.
Berätta nu sanningen.
-Vad avslöjade du för henne? -Inget. Jag skulle inte förråda dig.
Bra. För om du förstör allt som jag har jobbat för...
Då blir du av med huvudet.
Min kära syster var visst inte särskilt snäll mot dig.
Det är bara en tidsfråga innan hon får sitt.
Jag är inte rädd för mörkret, och inte för dig heller. Visa dig!
Snuskigt, även för att vara du.
Stjäla hud från lik? Sadistiskt även för att vara du.
-Lik, ja. Jag har inte skadat nån. -Vad är huden till för?
Du slog till mot tre bårhus på en natt. Du har nåt i görningen.
Dodgson sa att du hade planer med en Mouse.
Han sa säkert en massa fånigt-
-när din uppmärksamhetstörstande styvsyster drogade honom.
Finns Mouse på riktigt eller är han ditt fantasifoster?
Vad är det ni två planerar?
Om du fortsätter längs den här vägen så kommer det att sluta illa.
Men det behöver det inte göra. Jag kan få in dig på rehab, Beth.
-Bra försök. Men säg Alice. -Du måste ge mig nåt.
Mouse hittade mig efter krocken.
-Du minns väl krocken? -Vad hände med dig?
Är inte du den duktiga detektiven? Ta reda på det!
-Vad håller du på med? -Ringer pappa och berättar om dig.
Då spårar han din telefon. Och om han hittar oss förstör han vårt roliga.
Och skickar dig direkt till Arkham.
-Kate? -Hej, pappa. Jag är med Alice.
-Vad menar du? -Jag har henne.
-Var är ni? Jag skickar en patrull. -Ingen fara. Hon är i tryggt förvar.
Jag ville bara berätta det.
-Klockan tickar. Börja prata. -Visst, men då måste jag visa dig.
Visa mig? Skulle inte tro det.
Klockan tick-tick-tickar.
Släpp ner mig så ska jag berätta hela min långa, sorgliga historia.
Var ska vi börja?
Jag antar att det började...
...14 månader innan Catherine fejkade min död.
Vad pratar du om?
Jaså, ingen har berättat för dig. Så typiskt dem.
Benen tillhörde ett rådjur.
Vår styvmor fejkade DNA-svaren-
-och pappa fick just veta att det var Bambi han begravde.
-Benen på Miller Farm. -Du verkar inte särskilt överraskad.
Är det för att du alltid vetat att benen inte var mina?
-Nu vet du varför. -Ska jag svänga nånstans?
Du ställer inte de rätta frågorna, Kate.
Vad är min ondskefulla plan? Hur ska jag gå tillväga?
Det du egentligen måste fråga är: Varför är jag sån här?
-Okej, varför? -Det vill du inte veta.
Jag har väntat 15 år på att få höra det.
Allt började med en olycklig händelse som jag minns klart och tydligt...
...och om jag fick chansen skulle jag genast göra det ogjort.
Det var en enkel, okomplicerad sak som jag gjort så många gånger förut.
Jag vaknade.
Pappa? Hon har vaknat.
Hej. Du måste vara vettskrämd.
-Vad heter du? -Beth. Var är jag?
Hej, Beth. Du är i trygghet.
Min son Johnny och jag fiskade i floden och såg dig vid klipporna.
-Vet du hur du hamnade där? -Var är min mamma?
Polisen kommer snart. De kan säkert ringa henne.
-Nej, hon behöver hjälp. -Det kommer att ordna sig.
-Är du hungrig? -Jag vill ha min pappa.
Jag gör en macka till dig.
Den lille pojken bara satt där med håret i ögonen-
-och lekte med sina bilar.
För honom var det en vanlig dag.
Men för mig var det mitt livs första värsta dag.
-Vad hette mannen? -Jag har ingen aning.
Vad menar du? Han räddade dig ju.
Du förstår när vi är där.
Fortsätt framåt i 1,5 km. Ta höger och fortsätt till en vägkrog.
Se det som ditt första steg ner i kaninhålet.
Varför skulle hon ringa utan att berätta var hon var?
Ingen aning. Hon vet att jag spårar samtalet.
Det kanske var hennes avsikt. Vi sätter ihop en patrull.
Nej, nu är det bara du och jag.
Det är Alice, sir. Jag behöver inte läsa upp hennes cv...
Och jag behöver inte ett nytt Burnside Park.
-Hon kör västerut på motorvägen. -Vi sticker.
Hur kunde de blanda ihop djurben med människoben?
Bara bentätheten borde avslöjat det. För att inte prata om genomet...
Det var ingen hopblandning.
Det var en lögn.
Tar du på dig labbets misstag?
Det behöver du inte göra. Berätta bara sanningen för mig.
Jag försökte ge Jacob och Kate ett avslut.
Nej, du skulle inte göra så. Det skulle vara fruktansvärt.
Jag är hemskt ledsen, Mary.
Jag ville att du skulle höra det av mig, inte Jacob eller Kate.
Jag känner dig... Jag känner dig.
Snälla, säg att du inte gjorde det.
-Två öl, tack. -Det är bra för mig.
Du vill inte vara nykter när du hör resten av historien - lita på mig.
-Bara en öl. -Jag kommer strax med den.
Vi är här, så prata. Vad har det här stället med nåt att göra?
När livet blir en mardröm ber du för att drömmarna ska ta dig annorstädes.
Jag brukade drömma om att vi rymde till ett sånt här ställe.
Sen vaknade jag av hunger.
Tyvärr, det var inte ämnat att ske.
Det här vore betydligt lättare med två händer.
Du är min syster. Vi tillbringade hälften av våra liv tillsammans.
-Vart tog den personen vägen? -Ner, ner, ner i kaninhålet.
Hör på. Nu är det färdigtramsat. Om du tänker prata, så prata.
Annars sitter vi bara här och väntar tills pappa hittar oss.
Som sagt: Jag minns det som om det vore i går.
Leksakerna, böckerna, godsakerna...
På ovanvåningen fanns ett rum - som ett underland för barn.
Det var Mouses rum. Han kallades för Johnny då.
Det uttalas "levioosa", inte "leviosaa".
Jag kan härma alla röster jag hör.
Vill ni ha lemonad?
-Varför täcker du ansiktet så där? -För att dölja skadorna från olyckan.
-Du ska inte behöva dölja den du är. -Jag kommer skrämma folk.
Du skrämmer inte mig.
Vi avbryter sändningen för en nyhetsuppdatering.
Polisen har utvidgat sökningen-
-efter den saknade flickan Kane till Blüdhaven County.
Din pappa sa att han ringt polisen. Varför vet de inte att jag är här?
Familjen erbjuder en belöning för tips...
Ingen mer tv i dag, Johnny.
De letar efter mig. Vi måste ringa polisen.
De kommer snart, sa jag ju.
Vi vill inte att du lämnar oss.
-Släpp mig! Ni gör mig illa! -Stanna här!
Släpp mig!
Nej, snälla, släpp mig!
Nej, släpp ut mig! Släpp ut mig!
Och det var bara första dagen.
Jag tror att hon vill ha sin öl nu.
Kate? Jag måste få prata med dig! Jag hatar henne också! Kate?
Hon insisterar på att hon är släkt med miss Kane, och...
Jag tar över här. Tack, Carl.
Kan jag hjälpa dig? Kanske till ett AA-möte?
-Det beror på. Heter du Kate? -Sannerligen inte.
-Hälsa då att jag är här. -Vem är här?
Mary. Kates blivande före detta styvsyster. Och du är?
Luke. Kates...assistent. Fastighetsansvarig.
Kate är inte här.
-Du kan lämna ett meddelande. -Okej.
Hälsa att jag är hemskt ledsen att Gothams galna häxa födde mig.
Jag fattar varför hon undviker mig, men jag är helt på hennes sida!
Jag fattar inte att min mamma kunde göra nåt så hemskt.
Herregud. Tror du att hon dödade det där rådjuret också?
Fattar du nåt av det här?
Bara att din mamma kanske eller kanske inte dödat ett rådjur.
Det är väl bäst att jag tar det från början.
Jag vet att det här är helt fel att fråga sin befälhavare...
...men mår ni bra?
-Catherine och jag har det tufft. -Uppfattat, sir. Jag ber om ursäkt.
Jag fick intrycket att det hade med Alice att göra.
Det har det visat sig ha.
Catherine betalade DNA-analytikern för att säga att benen var Beths.
Och det...var de inte?
Nej, hon bar ansvaret för brobomben som var riktad mot Alice.
-Fan. Då hade Kate rätt hela tiden. -Vi vet inte vad som är rätt.
Vi måste fånga Alice, köra hennes DNA och låta vetenskapen säga sanningen.
Kates signal har slutat röra sig. De är på nåt som heter Dusty's.
-Så gott. Vill du inte ha? -Varför?
Jag tror att det är gräsbetat kött.
Varför fanns det ett ansikte i ett handfat?
Jag menar allvar, Alice. Du överlever en krock-
-och blir tillfångatagen av en Hannibal Lecter-typ.
Ville han döda dig? Flå dig? Vad?
-Jag var inte fånge. -Vad var du, då?
Jag var en vän.
"Vän" får tydligen en ny innebörd beroende på vem man frågar.
Socialisering är nödvändigt för ens utveckling.
Det är lika viktigt som mat, vatten och husrum.
Man utvecklar en självuppfattning, en målmedvetenhet.
-Vad är det där? -Ett litet experiment.
Du förstår...
Min käre son fick inte möjligheten att utveckla en målmedvetenhet-
-eftersom världen stötte ut honom. De kallade honom för ett monster.
Han har väntat väldigt länge på nån som du.
-Jag vill bara hem. -Det här är ditt hem nu.
Jag vill ha min pappa.
Gråt inte. Du kommer att vänja dig vid att vara här.
Pappa! Pappa! Pappa!
Lille Johnny hade inga vänner - och så kom jag.
Vad använde han huden till?
Experiment. Han försökte dölja Mouses gräsliga ansikte.
Han trodde att han kunde få honom att se normal ut.
Åtlöjet skulle upphöra och han skulle leva lycklig i alla sina dagar.
Så huden på bårhuset...?
Vad är det du...?
Vadå, Kate? Tala klarspråk.
Åh, nej. Säg inte att du är en vekling.
Vad är på tok, kära syster?
Vad har du gjort med mig?
-Kom fram, befälhavaren! -Dodgson...
Det står en propanbehållare i öster. Jag distraherar dem.
Ligg kvar på marken!
-Var är min dotter? Var är hon?! -Vem av dem?
-Vad i helvete har hänt med dig? -Ni hände, befälhavaren.
Jag gick med i Crows för att göra Gotham bättre - ni splittrade stan.
Bara de rika går säkra, och ni är för blind för att se det.
Precis som ni är för blind för att se er egen dotter.
Sir! Sir, sluta!
Det hade inte behövt bli så här. Ni kunde ha räddat henne.
Hudstöld Gotham
Mysteriet på bårhuset, 2002
Herregud, liksom. Kate visste hela tiden att Beth var vid liv.
Det himmelska systerbandet finns på riktigt. Det är riktigt tungt.
-Det där gjorde mig yr. -Jag kan ringa en bil åt dig.
Som kör mig vart? Takvåningen byggd på lögner om döda barn? Jag avstår.
Jag fattar att du har det tufft just nu-
-men Kate är inte här och jag försöker jobba.
Allvarligt, Luke. Jag går igenom en stor familjekris här.
Jag vet inte vem min mamma är längre.
Jag fick just veta att jag har en andra styvsyster.
Kate har hittat sin faktiska helsyster...
Herregud... Vänta, är Kate med Alice just nu?
Om jag säger ja, går du då?
Oj...
Jag har aldrig mått sämre, och Kate väljer just i dag-
-att knyta systerband med en kallblodig mördare?
Hur många har jag mördat?
-Va? -Gissa hur många jag har mördat.
Svaret är mellan noll och varför tvekar du ens?
Noll! Jag har dödat noll människor.
Jag är den snälla systern.
Du hittade spåraren. Du visste att jag skulle komma efter dig.
Ja, jag visste att hudstölderna skulle få dig att agera-
-så jag lät en vän lägga en drog i ditt glas-
-och har därmed löst ut dig ur ekvationen.
Du förstår, min käraste Mouse och jag-
-håller på att koka ihop nåt speciellt till Gotham.
Det kommer absolut att smaka bättre utan en fladdermus i soppan.
Släpp mig, Alice.
Vi har inte ens kommit till det bästa i berättelsen än.
Efter veckor och åter veckor i fångenskap...
...likt en liten kanin i ett så litet hål...
...lyckades jag slutligen...
...klösa mig ut.
Det är lustigt, men det finns så många undangömda saker-
-som uppenbarar sig när man blir desperat.
Jag såg en sån möjlighet i en rostig liten vän.
Kära nån, mina stackars ömtåliga fingrar...
Men så småningom lyckades jag.
-Hallå? -Pappa, det är Beth. Hjälp mig.
Beth? Herregud, var är...?
Om folk kommer och letar efter dig så dödar jag dem.
Och det kommer att vara helt och hållet ditt fel.
Förstår du?
Jag minns det samtalet.
Min första och sista chans till frihet.
Pappa lät spåra det.
Polisen hade fått så många falska tips-
-att de inte trodde på oss.
De sa att de redan genomsökt området flera gånger.
Men vi var där inom en timme.
Stanna här.
-Var är hon? Var är min dotter? -Låt mig förklara...
Min dotter Beth ringde mig härifrån. Hon sa klart och tydligt "hjälp".
Det var ett okänsligt spratt. Jag skäms så.
-Mr Kane, er dotter är inte där. -Beth! Beth!
Beth!
Är du här inne, Beth?
Mr Kane, som jag sa så var det min son.
Han har...en förmåga... att härma röster, antar jag.
Johnny, var snäll och visa honom vad du gjorde.
Jag vill inte.
-Visa honom vad du gjorde. -Jag sa...
Visa honom!
Hej, pappa. Det är jag, Beth.
Jag har lärt mig en ny låt på cello som jag kan spela vid hanukka.
Här, jag ska visa dig.
Det är omöjligt.
Hur vet du hur hennes röst låter?
Han såg en hemvideo på kvällsnyheterna.
Han har varit besatt av försvinnandet sen det hände.
Om folk kommer och letar efter dig så dödar jag dem.
Beth?
Jag var där...
Han sa att om jag sa ett knyst...
...så skulle han döda er båda två.
Så jag bara väntade.
Jag väntade på att du skulle känna det...
...veta...
...förnimma...
...men tyvärr - ingenting.
Jag antar att det de säger om tvillingars samhörighet...
...det djupa, själsliga, magiska bandet...bara är en fantasi.
Det man drömmer om-
-innan hungern väcker en.
Jag kan inte se Kates plats längre. Hon måste ha stängt av telefonen.
-Sir? -Jag var här ute för 15 år sen.
Sir, vad är det som händer?
Jag vet var de är.
Hej, Kate. Jag igen. Femte gången nu, faktiskt.
Vi har fortfarande den där stora... visningen med den stora köparen.
Det är brådskande. Ring upp mig så fort... Hallå!
Vad i helvete är det här?
Alice stal hud från döda kroppar på tre bårhus i går.
Herregud. Är Alice Hudpiraten? Så klart att hon är.
Jag vet - du har flått noll lik.
Det stämmer.
Är det vidrigt att det här gör mig pizzasugen?
Ja, det är fullständigt vidrigt.
Kolla här. Jag har hittat nåt.
För två veckor sen rymde Jonathan Cartwright-
-som erkänt att han också stal hud från döda vid Arkham-rymningen.
Vilken rymning?
Det skedde en rymning från Arkham.
Jag är ganska säker på att jag skulle ha hört om det.
Men det gjorde du visst inte.
Ledningen sopade det under mattan. Så trösterikt.
Tror du att det här äcklet har nåt med Alice att göra?
Tajmingen känns oerhört suspekt.
Jag tar framsidan, du tar baksidan.
Det finns ett par skjul på baksidan. Jag kollar in dem.
Uppfattat.
Hej, pappa.
-Var är Kate? -"Var är Kate?"
"Mår Kate bra? Är hon lycklig? Sover hon tillräckligt?"
"Har hon gjort läxan? Varit hos läkaren? Ätit bra?"
Kate, Kate, Kate! Jag är så less på Kate!
Vad håller du på med?
Var är Beth?
När yttrade ni senast de orden, befälhavare Crow?
Var det här?
-I det här huset? -Kom igen. Gör inte så här.
Var det när jag ringde dig och du inte trodde att det var jag?
Vi går ut och pratar.
Du sa åt ditt folk att döda mig.
Lägg ner kniven.
För du bryr dig inte. Du har aldrig brytt dig.
-Du gav upp hoppet om mig! -Beth, släpp knivjäveln!
Du... Du sa det.
-Sophie? -Kate!
Jag är här inne, Sophie. Skynda dig.
Vad i helvete?
Det är en kille i skjulet. Hans ansikte...
Jag vet vem han är.
Släpp den.
Du måste bestämma dig för vad du bryr dig mer om:
Hämnd eller Mouse?
Släpp den, annars sitter nästa i hans huvud.
Jag kan också vara med och leka.
Syster, vi vet båda två att du inte har det i dig.
Men det har jag.
Jag antar att döda pappa vore alldeles för lätt och inte alls kul.
Vi går alla ut härifrån.
Då behöver ingen dö i dag.
Pappa!
Kate, det är hon.
Det är Beth.
Det har varit en upplevelse, men din stridsvagn är här.
En kombi hybrid årsmodell 2015. 4,3 stjärnor.
-Jag fattar vinken. -Det var inte direkt en vink.
Om Kate ringer, så hälsa bara att jag är ledsen för allt.
Visst.
Om jag går och dödar nån kanske hon ringer upp.
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Jag trodde att gåtan skulle lösas om Alice fick berätta sin historia.
Men bitarna är dystra, groteska, omänskliga - och det är mitt fel.
Jag var där och förnam henne inte. Jag är hennes tvilling, Bruce.
Hur ska jag få kontakt med henne nu när jag inte fick det då?
Borde inte du vara på sjukhuset?
Du vet att jag hatar sjukhus.
Tänk om jag inte känner min syster väl nog för att rädda henne?
Tänk om ingen gör det?
Alice kanske var tvungen att fly, men i slutändan fick hon belöningen.
Du hälsade inte på mig.
Min käraste Mouse...
Vi vet båda att om jag dykt upp på Arkham med en nybakad paj-
-så skulle jag själv blivit inspärrad.
-Men du kände mig väl i dina drömmar? -Varje natt.
Sammanflätade i minnets mystiska band.
-Beth... -Försvinn.
Jag borde inte ha lurat din pappa och din syster. Jag är ledsen.
-Jag vill hem! -Du vet att han inte tillåter det.
Men du kan göra det. Du kan släppa ut mig.
Kanske, men...
Jag vill inte att du ska ge dig av. Jag vill vara din vän.
Och hålla dig sällskap.
ALICE I UNDERLANDET
Mouse... Vet du vägen bort från den här sjön?
Jag är väldigt trött på att simma i mina egna tårar.
Jag vet faktiskt en väg.
Jag ska hjälpa dig bort från din sjö av tårar.
Och det gjorde du.
Du räddade mig.
Jag har en present till dig också.
-Jag älskar dig, Alice. -Jag älskar dig också, kära bror.
Nu när vi är tillsammans igen kan jag hjälpa dig att bli vemhelst du vill.
När vi är färdiga med pappa...
...kommer han aldrig att glömma mig.
Aldrig nånsin igen.
Är vi galna?
Jag är rädd för det.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com