Är det tillverkat av äkta människohud?
På masken finns dna från dussintals avlidna personer.
Alice rånade olika bårhus för några månader sen. Hon stal antagligen hud-
-till Mouses mask, så att han kunde låtsas vara Kain och döda Katherine.
Hör på, dr Campbell. Det ni säger väger tungt-
-och i den här stan behöver vi ert utlåtande.
Jag håller med om att det liknar er-
-men att nån skulle tillverka en mask av olika personers hud-
-för att se ut exakt som en annan man?
Och lyckas övertyga alla? Det här är science fiction.
Vi har en oskyldig man i fängelse och en häktad mördare som vägrar prata.
-Kan ni på något sätt hjälpa...? -Ursäkta.
Menar ni att den här Mouse sitter inlåst?
Han bevakas dygnet runt på Gotham General.
Jag behöver träffa honom, ta några prover och om de är övertygande...
...skriver jag under på att man kan ha satt dit en oskyldig man.
Tack, dr Campbell.
Jag hoppas verkligen att jag kan få ut er härifrån.
-Vi behöver er på högkvarteret. -Tvivla inte, du hittar Alice.
Om jag inte gör det är nästa offer på mitt ansvar.
Vill du bevisa för stan, för Alice och alla småskurkar-
-att du är en kraft att räkna med? Då måste du eliminera hotet.
Jag vet inte vilka som är det största hotet mot Gotham...
Alice eller vi? Vi lät henne komma undan.
-Upp med händerna! -Rör er inte!
Visa händerna!
Jag vill ha henne ur vägen för gott. Därför ger jag order om en B42.
-Får du göra så, Moore? -Befälhavare Moore.
Och ja, om ni ser Alice ska ni inte tveka.
Skjut för att döda.
Gotham var mindre guppig på min planeten jorden.
-Jag undviker vägspärrar. -Du måste ur stan.
Sen tar vi reda på vad det är med dig.
Herregud, du blöder ur örat. Det blir värre.
-Kör fortare. -Gärna, men vi har ett problem.
-Finns det en vägspärr här? -Jag kan ju inte vända.
Säg att jag har värkar och måste till sjukhus.
-Har du sett dig själv? -Jag kan inte andas.
-Vad är det för problem nu? -En astmaattack. Jag behöver vård.
-Måste du ha så svårt för att ljuga? -Varför kan du inte bara ljuga?
-Hörni! -In under filten. Fort, fort, fort!
-Okej! Det är trångt här bak. -Hörni, jag måste stanna.
Jag vill inte köra med "vet du vem min pappa är"-
-men Alice kanske lyckades rymma-
-för att ni missar detaljer som "hördu, min pappa är din chef".
-Miss Hamilton. -Just det.
Kan du be killarna att dra sig tillbaka?
-Vi gör bara vårt jobb... -Och vi uppskattar verkligen det.
Heja, Gotham!
Jag måste be er kliva ur bilen...
Min terrier. Han får ångest av vapen.
-Kliv ur biljäveln! -Jadå, ingen fara.
Jag ska bara lossa på säkerhetsbältet.
-Några idéer? -Panik?
Okej, okej...
Seriöst, gör vi det här?
Det är nån i baksätet.
Halt! Stanna!
Stick!
Förlåt för den sena sändningen. Som så många andra-
-hejdades jag på väg till jobbet av Crows som letar efter Alice.
Men den kroppsvisiteringen räknas nog som mitt årliga mammogram.
Vilken polisstat, Batwoman. Kan vi hitta henne nån gång?
Vad letar vi efter?
Jag skulle dö om nån såg mig i den uniformen.
Tur att du hade den på dig.
Har du kommit på det än?
Ingen svullnad eller förhöjt tryck. Hon hör bra.
Blödarsjuka orsakar näsblod, men hon har inga blåmärken-
-och det förklarar inte migränen.
Det betyder alltså att jag inte har kommit på det.
Men jag ger mig inte.
Du missade det roliga. Batwoman räddade oss.
Jaså? Vilken tur.
Hon gillar mig. Och hon var skyldig mig en tjänst.
Jaså?
-Okej, problem. -Vad?
Hennes celler löses upp på molekylnivå.
Får jag se? Jag är ingen expert på multiversa...
Men du är så gott som astrofysiker, så säg vad du tror.
Jag har studerat teorier om multipla universa-
-inflationsmodellen och kvantmekanikens MWI.
-MWI? -Flervärldstolkningen.
Finns det nån här som snackar som folk?
Jag lade fram teorin att alla dessa universa är åtskilda av en anledning.
Om jag har rätt har Alice också en sjujäkla huvudvärk just nu.
En bieffekt av att multiversa faller sönder.
Med andra ord är vårt universum inte stort nog för oss båda.
Så länge vi samexisterar i den här världen, lever vi på lånad tid.
Men vi lånar den från varandra.
Våra celler faller samman, synapserna signalerar fel-
-smärtreceptorer går på högvarv.
-Och till slut... -Vi måste rädda er. Ni kommer att dö.
Enligt det här neurodegenerationsprogrammet-
-med så pass snabb celldöd sker det om cirka sju timmar.
Saktar alkohol ner celldöden, eller nåt?
Här.
Nej. Men jag är muntrare när jag ser döden i vitögat.
Du kommer inte att dö. Eller hur?
När blev jag enligt dig expert på utomjordisk cellförstörelse?
Hon måste till sjukhus
Crows dödar henne innan nån säger "multiversa".
Ser ni? Whisky.
Tre av Gothams smartaste personer är här just nu.
-Se till att komma på nåt. -Vart ska du?
Om Beth är Gothams ärkefiende måste hon få vård utanför stan.
Ett möte med den nya befälhavaren kan hjälpa oss förbi vägspärrarna.
-Exakt vad ska du säga? -Det vet jag inte än.
Jag vet. Du behöver bara säga att en så kallad "kris"-
-orsakade massor av universa och att Alices icke elaka tvilling-
-hamnade här. Fråga Supergirl.
Eller Flash. Och jag svär att jag inte är Batwoman.
Order att transportera fången.
-Försvinn härifrån. -Mouse. Det är jag, min älskling.
Jag är här för att få ut dig.
Hur ska det gå till? Hur kan du vara hon?
Hur kan jag vara vem? Du pratar strunt.
Hjärter dam, hon gjorde paj på en sommardag.
Hjärter knekt stal pajerna och...
-Ja... -Och?!
Red bort med välbehag. Vad är det med dig?
-Alice? -Vem fan skulle det annars vara?
-Hon lurade mig. -Vem då?
En flicka med ditt ansikte.
Och dina ögon och ditt leende.
Alice, hon var... Hon var du.
Jag svär att den där flickan och din syster övertygade mig.
Det var så Kate kom undan och jag hamnade här.
Allt stämde. Och jag trodde henne.
Alice, ditt öra...
Jag tror att du är rätt och nåt annat är fel från början till slut.
Varför blöder du ur öronen?
Du har nog med problem, oroa dig inte för mig.
Vart ska du?
Ändrade planer, lille Mouse. Jag har nåt att göra.
När jag har hittat svaren ska jag dig härifrån föra.
Det vet jag.
Sök igenom alla våningar, soptunnor, taksparrar, stuprör.
Kom ihåg att hon är en kloakråtta.
Du låg i bakhåll för fem av mina killar igår kväll.
-Kan du förklara? -Gripa ex-befälhavarens dotter.
Det är ett påstående. Ska ni inte ha grund för att ingripa?
Alice kom undan på mitt skift. Det är min sak att hitta henne.
-Och min sak att beskydda min stad. -Uppfattat.
Om den lagbrytande hjälten inte har fler åsikter om hur jag arbetar...
-...så måste jag tillbaka. -Blås av ordern att skjuta Alice.
Varför beskyddar du en terrorist?
Jag beskyddar dig. Vill du inleda din tid som befäl på det här viset?
Klå upp oskyldiga, göra olagliga visiteringar?
Din boss sitter i fängelse, ni tappar kunder.
Halva stan tycker att Crows bara vill visa sin makt.
En sån människojakt äventyrar oskyldigas liv.
-Alice äventyrar oskyldigas liv. -Låt mig hitta henne, då.
-På mitt sätt. Be Crows gå åt sidan. -Är du galen?
En gång sa du att du litade på mig.
-Jag är ledsen. -Befälhavare Moore!
Jag kan inte.
Minns ni mig, befälhavaren?
Dutch.
Jag tolkar det som ett ja.
Kryonik, då? Bruce kände nån med en behållare. Vi fryser ned dig.
-Det får celldöden att sakta in. -Bada i -196 graders flytande kväve?
-Det låter som nåt man överlever. -Okej då.
Tryckkammare? Vi simulerar hög höjd och ökar antalet röda blodkroppar.
Du hinner inte anpassa dig till syrebrist på 3 timmar och 37 minuter.
Du skulle nog bara dö snabbare.
-Då fortsätter jag att dricka. -Vi måste kunna komma på nånting.
Det har vi gjort. Vi är för artiga för att säga det-
-eftersom Kate vägrar att överväga det alternativet.
Jordens jämvikt klarar inte av att det finns två Beth Kane.
Om en av oss ska klara sig-
-måste den andra dö.
Du är...
...inte jag.
Ett katastrofalt sönderfall av ännu ett universum?
Av oändligt många-
-som säkert har existerat parallellt i dåtid, nutid och framtid.
Alice tyckte att alltihop var absurt, men alla såg så allvarliga ut-
-att hon inte vågade skratta.
Hur tog du dig in?
Killen i receptionen, Kyle...?
Kent...?
-Karl? -Karl! Ja.
Ni hittar honom i vaktmästarens skåp.
Vi måste tänka om. Sophie skämtar inte...
Hade du inte tänkt säga nåt? Vi har en syster.
-Du har inte varit lätt att kontakta. -Här är jag.
Och...här är du.
Intelligent, trevlig...
-Förtjusande. -Lämna henne ifred.
Det gör inget. Jag förstår varför hon avskyr mig.
Vad bra! Lägg "blint empatisk" till listan.
Jag menar bara att jag inte har suttit fången i halva mitt liv.
Nu förstår jag inte.
Nån måste ju ha hittat dig, uppspolad på flodbanken.
Ingen hittade mig, eftersom jag aldrig spolades upp på flodbanken.
Hur överlevde du då den ödesdigra kraschen?
Berätta nu. Jag tvivlar på att du simmade iland som en liten groda...
-...förbi mammas guppande huvud. -Beth föll inte ner i floden.
Men bilen kraschade ju, eller hur?
Jag förstår.
På din planeten jorden...
Istället för att bara stå bredvid och snyfta-
-drog din Kate upp dig ur bilen innan den föll.
Jag har alltid undrat hur mitt liv hade varit om du hade räddat mig.
Men jag trodde aldrig att jag skulle ha blivit en sån mellanmåtta.
Ögon som aldrig behövde bevittna det hemska som jag såg.
Öron som aldrig behövde höra den ondska jag hörde.
Läppar som aldrig behövde be för sitt liv.
Det kan inte finnas två Beth Kane samtidigt.
Vi är en avvikelse av intergalaktiska proportioner.
Uppfattat.
Så om den ena ska överleva... måste den andra dö.
Jag är ju ingen astrofysiker-
-men jag tror att två minus den som inte hör hit-
-betyder att jag får leva. Min kniv är bra på att subtrahera.
Hur kunde du göra det?
-Alice, stanna! -Beth behöver dig.
Vi har inte lång tid kvar.
Har du fått nåt rättegångsdatum? De är lite långsamma av sig här.
Jag tänkte att vi behövde prata i enrum.
Jag trodde inte att du gjorde nånting utan Alices tillstånd.
Det enda som är farligare än en korrupt man...
-...är en som ser sig som ärbar. -Jag behöver ingen morallektion...
...av mannen som samarbetade med en av Gothams flitigaste mördare.
Alice blev psykotisk för att kunna överleva.
Hon har aldrig påstått att hon är godhjärtad. Men det har du.
Dina män manipulerade bevis-
-och mutade och misshandlade dem som gick Crows ärenden.
Dina män dödade fina människor. Så nu tänker jag döda dig.
-Tack. -Bäst att du överlever.
Enligt mina källor är du på väg härifrån.
Nu när jag blir måltavla för att ha räddat en snut-
-kommer jag snart att behöva en gentjänst.
"Cellmissbildningar. Vanliga fosterskador."
Var är du? Kosmiska katastrofer.
Nämen, titta. En syster till.
Aldrig orsaka skada, eller hur? Hjälp mig.
Eh...nej.
Du får inte särbehandla. Gör nåt!
Kosmiska avvikelser är inget jag har betalt för!
Glöm inte att jag räddade ditt liv.
Glöm inte att din äckliga Mouse låtsades vara pappa...
-...och förgiftade mig och mamma. -Men du överlevde.
Du tillfrisknade genast...
...för att jag gav dig det enda motgiftet på planeten.
Serumet från Coryanas ökenros.
Folk underskattar dig, Mary.
Du är faktiskt mycket, mycket användbar.
Nej!
Jonathan Cartwright.
Mitt namn är Ethan Campbell och jag är plastikkirurg.
Jag har hört att du lyckades utföra en stor vetenskaplig bedrift.
Jag är mycket nyfiken.
Jag pratar inte med nån.
Se på dig. Vuxen, ute i världen.
Med vänner som älskar dig.
Enligt mina efterforskningar lyckades du till och med få jobb-
-på Dusty's Roadside Tavern.
Att hitta en livsuppgift är mycket svårt.
Jag vet, det tog mig tio år att hitta min.
Borde jag känna dig?
Det är just det, Johnny. Det borde du inte.
Nej.
Min livsuppgift... Att beskydda min son från att bli hånad.
Skapa en plats i en kvalfylld värld där han fick känna kärlek och glädje.
Den livsuppgiften gick förlorad-
-när min egen pojke...svek mig.
Pappa?
Hej, min son.
En fars största glädje är att se sin son gå i hans fotspår.
Du kunde ha gjort mig så stolt.
-Jag trodde att du var död. -Det var meningen.
Under tiden skapade jag det liv jag förtjänade.
Erkännande, lovord, prestige.
Men till priset av att förlora dig...
...på grund av henne. Säg var Alice är.
Varför då? Så att du kan döda henne?
Säg var hon är så att jag kan förlåta dig.
Förlåta mig?
För vad? För att ha trotsat den som misshandlade mig?
För att du var en svag liten pojke...
...alltför maktlös för att inse att en flicka med skev fantasi-
-utnyttjade dig.
-Du gav henne till mig. -Som lekkamrat.
Du lät henne övertyga dig om att hon tillhörde familjen.
Hon var min familj.
Hon godtog mig. Hela mig.
Ärren, brännskadorna, ansiktet-
-som du fick mig att tro var alltför frånstötande för världen att se.
Du såg på mig och såg ett monster.
Hon såg fönstret mot världen.
Jag kommer aldrig nånsin att förråda henne.
-Säg var hon är. -Vad gör du?
Ser till att du inte har nåt val.
Nej, nej, nej, nej...
Låt mig få den!
Mary!
Min genialiska, vackra styvsyster.
Jag ber dig, som en i din familj...
Det blodet är det enda som kan hålla mig vid liv.
Jag vet. Och jag känner ingen som förtjänar det mindre.
Crows Security.
Jag förstår att ni letar efter ledaren för Underlandsgänget.
Jag vet nog var den lilla slynan gömmer sig.
Goda nyheter. Mary har kommit på nåt. Hon är på väg hit.
Jag gillar henne. Lova att du beskyddar henne.
Vi ska inte prata på det sättet.
Du kommer att klara dig. Du måste bara hålla ut.
Distrahera mig, då. Vad är grejen med Luke?
Hur så? Du har börjat hallucinera.
Du, då? Varför är du fortfarande singel?
Vill du tillbringa dina sista 45 minuter så här?
Du och jag...är aldrig avundsjuka på varann.
Vi tar alltid hand om varann. Kollar hur det är.
Får goda råd. Men du har nåt som jag alltid har velat ha.
-En själsfrände. -Jaså? Nån jag känner?
Alice, vi vet att du är där.
Ge dig omedelbart. Byggnaden är omringad.
Jag är vid Wayne Towers västra ingång. Uppställning för inmarsch.
-Vad händer? -Alice ringde Crows...
...i hopp om att de skulle döda dig. Även döende är hon galet genialisk.
De är i lobbyn på väg mot östra och västra trapphusen.
-Lås hissarna. -De är här närsomhelst.
Kate? Kate?
-Batcave, nu. -Okej.
Vänta, vad?
-Crows kommer att döda dig. -Jag vet. Vart ska vi?
Katherine.
Jag förstår.
Jag hemsöks på min dödsbädd av mina tidigare synder.
Vad rädd jag blir.
Universum måste älska Kate, eftersom hon får allt hon vill ha:
-Delen av dig som du miste. -Du känner inte min syster.
Jag håller inte med. Jag har känt henne nästan lika länge som du.
För att du är en orm.
Du slingrade dig in i min familj.
Jag togs emot... av din far, av din syster.
Och trots alla mina misstag hade jag dåligt samvete.
Du har inget samvete. Du är ond ända in i märgen.
Därför kommer Kate aldrig att välja dig.
Så här kommer det att bli...
Mary kommer att ta med sprutan till Kate-
-och berätta att den bara kommer att rädda en av oss.
Och Kate? Kate kommer att välja mig.
För din skull hoppas jag att det stämmer. Men om det inte gör det...
...håller jag en plats i helvetet.
Till sist har jag hittat nåt här att vara avundsjuk på.
Varför riskera livet varje natt för en stad full av främlingar?
Att jag inte räddade Beth den dagen tände nog en gnista inom mig.
Du kunde inte rädda din mamma och syster, så-
-nu räddar du alla mammor och systrar.
Skuldkänslor kan få folk att göra galna saker.
Det här är inte skuldkänslor.
Det här är mod.
Du måste sitta ner.
Crows genomsöker byggnaden.
Jag räknade till 50 till fots, tio fordon utanför och en helikopter.
-Vi måste vänta ut dem. -Vi har inte tid.
Var har du varit, Mary? Jag kommer ut genast.
Herregud...! Vad i helvete har hänt?
-Alice kontaktade Crows. -Har de hittat Beth?
-Jadå, jag har ju ett panikrum. -Just ja. Genialiskt.
-Hur ska vi rädda dem? -Va?
-Du sa att du kunde rädda dem. -Nej, att jag kunde rädda en. Beth.
Mitt blod. När Alice förgiftade mig-
-gav hon mig ett serum från Coryanas ökenros.
Hon sa att det kunde bota allt. Och det fungerade perfekt.
Vi ger det till båda två.
Då är vi tillbaka precis där vi började.
Den ena måste ha övertaget, om så bara i några sekunder.
Mitt blod ger Beth nog med röda blodkroppar för att leva lite längre.
Och Alice dör? Ska jag överge henne en gång till?
Du överväger väl inte att rädda Alice? Eller?
Du borde inte ens tänka efter.
Jag vill inte stressa dig, men om mindre än 20 minuter är de döda.
Så gå in och rädda-
-en av de mest empatiska, intelligenta människor jag träffat.
Eller gå in på kliniken och rädda Alice som dödade min mamma.
Valet är ditt.
-Kate? Är det verkligen du? -Ja.
-Säg att du hittade Mary. -Ja.
Och gjorde hon... Sprutan.
Hennes blod är det som kan rädda dig.
Jag visste att du skulle komma.
Jag visste att du skulle välja mig.
-Hej. -Hej. Får vi vara ensamma en stund?
-Visst. -Tack.
Du tänker inte säga vem min själsfrände är?
Då är det inte kul längre.
Luke berättade om blodet. Jag är ledsen att du hamnat i det här läget.
Detsamma.
Innan du fattar ditt beslut vill jag bara säga...
Efter att ha tillbringat tid med Alice-
-ansikte mot ansikte med hennes raseri och smärta...
Jag förstår henne på nåt vis.
Om omständigheterna hade varit annorlunda...
Det var de inte. Jag gjorde det inte.
Jag räddade henne inte. Jag gjorde ingenting.
Jag tänker inte göra så igen.
Kate...
Du måste skynda dig.
-Alice... -Vi har inte tid. Gör det.
Jag kom för att ta farväl.
Nej. Varför det?
Farväl, Alice.
Nej, nej...!
Är du säker på det här?
-Att du frågar visar att det är rätt. -Du har alltid varit min hjälte.
Ta henne härifrån. De letar igenom allt.
-Och snart hittar de hissen. -Vi måste ändå förbi vägspärrarna.
Just det. Ta min hoj. Ni tar er ut via tunnlarna-
-och sen förbi vägspärrarna. Jag kommer så fort jag kan.
-Backa nu. Ta din...vad? -Min batbike.
Bara så att jag fattade rätt.
-Hur ska jag nånsin kunna tacka dig? -Du lever, det är det enda viktiga.
Varför?
För att hon är oskyldig? Godhjärtad?
Du känner mig inte ens.
-Inte mitt riktiga jag. -Jag känner det du har visat mig.
Jag kunde inte rädda dig. Nu kan jag bara hoppas att du finner frid.
-Stanna hos mig. -Kom hit.
Stopp!
Vägspärr William till Moore.
Batwoman kan ha setts köra genom vägspärren på väg norrut.
Okänd kvinnlig passagerare.
Kan ha varit Alice. Ska vi ta upp jakten?
Nej, stanna där. Jag tar det.
Hoppas att Gud inte saknar det ansiktet.
Vad i helvete gör du med mig?
Jag är ledsen, min son.
Jag kommer snart tillbaka.
Vilken accelerationsförmåga.
Moore till basen. Jag behöver förstärkning till Twin Pines Inn.
Nej, nej, nej, nej...!
Hördu, kom igen.
Vakna, Beth! Beth, kom igen!
Vakna, Beth! Nej!
Du lät mig dö.
Men det gjorde jag inte.
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com