NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Olen David Farrier, journalisti Uudesta-Seelannista.
Tarkastelen synkän turismin kohteita ympäri maailmaa.
Tällä kertaa matkustan Japaniin.
Synkkä turismi voi olla riskialtista. Aloitankin matkan katastrofikoulutuksella.
Aika hurjaa.
Se ei välttämättä valmista minua tulevaan,
kun käyn maailman suosituimmalla itsemurhapaikalla...
-Puussa on jotain. -Ei hyvä.
...astun outoon robottien ohjaamaan tulevaisuuteen...
Nauti olostasi Henn na Hotellissa.
...tutkin kummitussaarta...
Uskomatonta.
...ja vierailen ydinvoimaturismin kohteessa.
-Mitä näet? -Voi luoja.
Säteilytaso on korkeampi kuin Tšernobylissa, jonne ei päästetä ketään.
Elämä voi olla vaarallista synkälle turistille.
MAKAABERIT MATKAKOHTEET
JAPANI
Matka alkaa yhdestä Japanin tuhoisimmasta onnettomuudesta.
Fukushiman provinssin ydinonnettomuudesta.
Kukapa olisi uskonut, että ydinvoimaturismista tulee juttu.
Tavallisesti radioaktiivista aluetta kartettaisiin.
Synkälle turistille se on kuitenkin täydellinen kohde.
Vuonna 2011 provinssia ravisutti maanjäristys ja sitä seurannut tsunami.
Se aiheutti räjähdyksen ja säteilyvuodon Daiichin ydinvoimalassa.
Yli 20 000 ihmistä kuoli. Sitäkin suurempi joukko evakuoitiin säteilyn tieltä.
Tähän asti alueelle on ollut pääsy kielletty.
Nyt hallitus sanoo, että asukkaat voivat palata.
Minun oli nähtävä omin silmin, miltä ydinonnettomuus näyttää.
Onko tänne edes turvallista tulla?
Naiset ja herrat, olen turistioppaanne.
Päivän oppaamme on Yo.
Pitää varoa vasemman ja oikean kanssa. Ne ovat teille peilikuvana.
On puhuttava teidän oikeasta ja teidän vasemmasta.
Yolle tämä tuntuu olevan vain yksi radioaktiivinen kierros muiden joukossa.
Mistä säteilytasosta huolestuisit?
Elämisen kannalta 0.20 huolettaisi minua.
Selvä.
Olet niin iloinen kaveri, että on vaikea päätellä, kuinka vaarallista tämä on.
Ei minusta kasva mitään ylimääräisiä sarvia tai sormia.
Kanssani matkaavat synkät turistit ovat yhtälailla haltioituneita ulkomaalaisia.
D-vitamiini auttaa kuulemma kumoamaan säteilyn vaikutuksia.
Suojaa itsesi kaikin tavoin.
Katastrofikierroksen ensimmäinen pysähdys on Tomiokan kaupunki.
Tsunami ei yltänyt tänne asti.
Maanjäristys iski kaupunkiin ja radioaktiivinen pilvi seurasi perässä.
Mennään ulos bussista.
Hallituksen mukaan tämä on yksi turvallisista kaupungeista,
mutta asukkaita palaaminen ei houkuta.
Se on edelleen autio.
Ei juuri näy ihmisiä. Melko hiljaista.
Yllättävää, että varkaat eivät ole iskeneet.
Ehkä he tietävät meitä paremmin.
-Voi luoja. 0.7. -Nousee 0.72.
Olemme tuoneet omat Geiger-mittarimme, säteilyn metallinpaljastimet.
Yhtäkkiä ne alkavat hälyttää.
Säteily on ennakkovaroituksia korkeampaa, ja ydinvoimaturisteja huolettaa.
Sanoit, että olisit huolissasi 0.2 asteen säteilystä.
Mittarini osoittaa 0.75.
Enemmän kuin Tšernobylin läheisessä Prypjatissa, jonne pääsy on evätty.
Miksi sanot, että tänne on turvallista tulla näin korkeilla lukemilla?
Tänne oli julistettu hätätila.
Toisin sanoen säteilyn sallittua enimmäismäärää voidaan nostaa.
Kaupunki haluttiin saada vaikuttamaan turvalliselta.
Mutta se ei ole.
Näette itse.
Kuinka monessa vuodessa?
Vie varmasti 200 vuotta, että kaikki palautuu normaaliksi.
Kaksisataa?
Yhtäkkiä ydinvoimaturismi ei tunnukaan hyvältä idealta.
Hermostuttaa, kun laite alkaa piipata,
etenkin kun kaikkien liikkeiden ikkunat ovat hajalla.
Pikkulasten pyöriä sisällä. Aavemaista.
En ihmettele, miksi tänne ei haluta palata.
Eikä siinä kaikki.
Yo kertoi meille, että pöly on osittain radioaktiivista.
Sen hengittämisestä voi seurata syöpä.
Elämys ei taida vastata ydinvoimaturistien odotuksia.
Huomasin naamasuojanne.
Täällä on kovin pölyistä.
Minunkin olisi syytä laittaa suoja.
-Unohdin ne kokonaan. -Ne ovat saatavilla...
-Sinun on avattava se. -Avattava tämä?
Ymmärrän. Enpä ole ennen käyttänyt.
Täällä on tosi pölyistä. On näiden aika.
Se sumentaa lasini. Nyt en näe mitään.
Lähdemme Tomiokasta valtatietä pitkin kohti ydinonnettomuuden keskusta.
Ohitamme radioaktiiviseen suojavyöhykkeeseen kuuluvia alueita.
Hallituksen uudelleenbrändäyksen mukaan tämä on alue, jonne on "vaikea palata".
-Tämä on porttikatu. -Portteja joka sisäänkäynnillä.
Katsokaa noita.
Kielletylle alueelle pääsy on estetty kaikkien sisäänkäyntien kohdalla. Näyttää sotilasalueelta, eikä bussi saa pydähtyä.
Yo on valmistautunut saamaan meidät sisään.
Tämä on "vaikeasti palattavaa" aluetta. Menkää takaisin bussiin.
Alue on suljettu muilta paitsi kulkuneuvoilta.
Teidän on poistuttava nopeasti.
Mikä on ongelma?
Tämä on "vaikeasti palattavaa" aluetta.
Tänne ei saa pysäköidä. Vain läpikulku on sallittu.
Kauanko olet työskennellyt täällä?
Viisi vuotta.
Pidätkö työstäsi?
Kiirehtikää jo.
Selvä.
Jos hän pitää ihmisten poisajamisesta, hän on takuulla tyytyväinen työhönsä.
Haluan kurkistaa kielletylle alueelle.
Suostuttelen Yon päästämään minut ulos tienlaidalla.
Korkeintaan viisi minuuttia. Valmiina.
-Menoksi sitten. -Hyvä, David.
Pelihalli on pysynyt koskemattomana järistyksen jälkeen.
On jotenkin aavemaista nähdä lelujen lojuvan maassa.
Mennään yläkertaan. Yritetään nähdä...
Paikka on täysin tuhoutunut.
Pölyä on paljon. Se hermostuttaa.
Hermostuttaa lievästi ilmaistuna.
Sisällä kaikki on erityisen radioaktiivista,
kun sade ja tuuli eivät pääse pesemään hiukkasia pois.
Meitä on jo varoitettu kerran. En halua törmätä heihin täällä.
Varokaa lasia. Olemme menneet liian pitkälle.
Emme puhu japania.
-Passi? Henkilötodistus? -Bussissa.
Nalkkiin jäimme. Yo tulee hätiin pehmittämään tilannetta.
-Mitä täällä tapahtuu? -Ette saa...
-Emme saa pysähtyä täällä. -Juuri niin.
Ikuisuuden ja ankaran varoituksen jälkeen matka jatkuu.
Yo ei ole tyytyväinen tutkimusmatkaani.
Onko mahdollista tulla pidätetyksi?
Olimme onnekkaita. Sanonpahan vaan.
Selvä. Kiitos, Yo.
Tunnen syyllisyyttä, että Yo joutui pelastamaan nahkamme.
Kierros on stressaavampi kuin mitä kuvittelin.
Lounas on tervetullut pysähdys.
Pysähdymme Namiessa Grandma's-nimisessä kahvilassa, jota isoäidit pyörittävät.
-Konnichiwa. -Arigato.
Hallitus pyrkii houkuttelemaan ihmisiä takaisin kaupunkiin.
Selviää, että isoäidit eivät asu siellä. Jokin tuntuu mättäävän.
Syövätkö kaikki?
-Mitä on ruokana? -Kuinka turvallista se on?
Rakastan japanilaista ruokaa, mutta muiden tavoin täällä syöminen hermostuttaa.
-Oletko syönyt täällä aiemmin, Yo? -En. Ensimmäinen kerta.
Onko kaikki ruoka tuotettu tällä alueella?
Ei mitään aavistusta.
On vaikea tietää kaikkea.
En aio murehtia asiaa.
Olemme nälissämme ja annamme periksi.
Kenties radioaktiivista mutta herkullista.
Murehditko koskaan mitään? Vaikuttaa että et.
Meidän on asuttava tässä maassa. Elän täällä päivästä toiseen.
Sen murehtiminen ei olisi hyväksi mielenterveydelle.
Elämä on täynnä vaaroja.
Sepä se. Huomenna saattaa jäädä bussin alle.
Hallitus on palkannut katuesiintyjiäkin houkutellakseen paluumuuttajia.
En yhtään tajua, mitä on tekeillä.
Kuten näette, täällä ei ole hätäpäivää.
Pukeeko se minua?
Lounaan jälkeen suuntaamme rannikolle, jonne tsunamiaalto iski ensin.
Täällä oli aikoinaan asuttuja pikkukyliä.
Ne ovat pyyhkiytyneet pois.
Missä olemme nyt? Mitä tänne kuuluu?
Tämä on tsunamin tulvimaa aluetta.
Tsunami siis pyyhkäisi alueen yli?
Se hävitti koko kylän.
Kun tsunami ylitti suojavallin, se oli 15 metrin korkuinen.
Noin 260 ihmistä kuoli alueella.
En pysty käsittämään, miltä 15-metrinen vesimuuri näyttää tai minne pakenisin.
Ihmisillä ei ollut täällä mitään mahdollisuutta.
Kodeista, kaupoista ja elämistä on jäljellä vain tuhoa ja hävitystä.
On epätodellista nähdä henkilökohtaisia tavaroita mätänemässä hylättyinä.
Liikuttavaa.
Ainoastaan hautakivet ovat painonsa vuoksi pysyneet paikallaan -
hiljaisena muistona täällä asuneista ja kuolleista.
Paikka tuntuu äärettömän surulliselta.
Kaikki eivät koe samoin.
Radioreaktori räjähti juuri.
-Naamasi pitäisi räjähtää myös. -En ymmärrä, mitä tarkoitat.
Ole mies.
-Saitko hyviä kuvia? -Saimme hyvän selfien.
Toinen poseeraus jäi tekemättä.
-Ei se mitään. -Pariisin muotiviikot.
Voimme toki vitsailla, mutta tämä on minusta vakava aihe.
Eikö sinusta?
Ehdottomasti. Joskus nauraminen vain rauhoittaa hermoja.
Maanjäristys, tsunami ja lopulta säteily.
Ydinonnettomuus on epämieluisa lahja, jota ei unohdeta.
Tässä on emäsuoni.
Vihreän pressun alla on kasoittain säilytyspusseja.
Niissä on matala-aktiivista maaperää tai kasveja.
Hallitus poistatti radioaktiivisen pintamaan ja säilöi sen "väliaikaisesti".
Kaatopaikkoja on ympäri provinssia.
Uskomatonta, että täällä lojuu yli yhdeksän miljoonaa pussia.
Mitähän hemmettiä sillä kaikella tehdään?
-Kauanko tämä seos voi selvitä? -Kahdesta kolmeen vuotta.
Kuten näette, osa pusseista on rapistunut.
Ne on peitetty varmaan rapistumisen piilottamiseksi.
Niin varmaan.
Ne suunniteltiin kestämään kolme vuotta. Se oli kuusi vuotta sitten.
Ne ovat kauniissa järjestyksessä. Niistä saisi hienon Instagram-kuvan.
Se ei kuitenkaan poista radioaktiivista maaperää.
En haluaisi aikuisia vielä perheettömiä tyttäriäni tänne.
Sukupuolella on merkitystä. Täällä on luultavasti vaarallisempaa naisille.
Aivan.
Matkan jatkuessa fiaskon laajuus alkaa valjeta.
Kylä toisensa perään näyttää tältä.
Tuhotulta.
Radioaktiiviselta.
Hylätyltä.
Tämä kohta on luokiteltu "vaikeasti palattavaksi" alueeksi.
Läpikulkua varten tarvii olla erikoislupa.
Kukaan ei kuuntele Yota.
Kaikkien huomio on Geiger-mittareissa.
Mitä näette? Minun on 1.43, 1.55.
-Nyt se on 1.89. -Se on paljon.
Luku kohoaa.
Onkohan se korkeampi kuin Tšernobylissa?
Katsoin säteilyä valvovalta nettisivulta, jossa on alueen kartta.
Sen mukaan luku olisi korkeimmillaan 0.4.
Tämä on neljä kertaa suurempi.
En pidä tästä yhtään.
Ei tunnu turvalliselta.
Alan huolestua myös.
Helpottaako matkan jatkuminen?
Jos se oli korkein luku, kaikki kunnossa.
Suhtaudun asiaan vakavasti.
Anya sanoi ääneen sen, mikä askarruttaa kaikkia.
Säteily huolettaa meitä kaikkia.
Etenkin, kun Yon mukaan yli 0.2 on vaarallinen lukema.
Tässä sitä mennään. 1.9.
-Kaksi piste kolme. -2.8.
Säteilytaso senkun nousee. Tunnelma on kireä.
Kukaan ei odottanut näin korkeita lukuja, edes kuvausryhmämme.
-Tuo luku ei siis ollut edes korkein? -Ei. Sekö ei ollut ongelmakohta? Taidan jäädä bussiin.
Edes bussi ei tunnu enää suojaavan. Luku jatkaa nousuaan.
-Voi luoja. 3.75. -7.19.
Luvut ovat nyt 50 kertaa 0.2-rajan yläpuolella.
En halunnut olla siellä hetkeäkään kauempaa. En ollut yksin.
-Minun näyttää 9.71. -Nyt pelottaa.
-Olemme virallisesti peloissamme. -Häivytään.
-Kannattavatko kaikki? -Mennään.
Kuljettaja sammutti moottorin. Ei hyvä paikka hajoamiselle.
Yksimielisellä päätöksellä kierros on päättynyt.
Fukushimaan on kuulemma turvallista palata. Onnea palaajille.
Alueen säteilytaso on kuitenkin liian korkea omaan makuuni.
On ollut jännittävää nähdä ydinjätealue omin silmin.
Ymmärrän synkkien turistien kiinnostuksen.
Yksi kierros kuitenkin riittää minulle.
Haluan katastrofialueelta mahdollisimman kauas.
Hotellini ei ole tunnettu pehmeästä sängystä ja mukavuuksista.
Se jatkaa maailmanlopun teemalla -
tarjoamalla vilauksen oudosta robottien johtamasta tulevaisuudesta.
Se taitaa olla synkän turismin outoa ääripäätä.
Hei.
Aseta passi lukijaan tai valitse "ei passia".
Jurassic Parkin faniklubin vannoutuneena jäsenenä -
velosiraptori asiakaspalvelijana on hemmetin siistiä.
Nauti olostasi Henn na Hotellissa.
Kiitos.
Yöpymiseni kohokohtana on oma henkilökohtainen robotti.
Rentoudu ja ole kuin kotonasi.
Hei.
Ai hei. Mitä kuuluu?
Tosi hyvää.
Osaatko laulaa?
Moneltako aiot herätä?
Seitsemältä.
Takaisin kysymykseeni. Osaatko laulaa?
Kyllä. Voinko olla avuksi?
Kyllä. Voitko laulaa laulun?
Herätyskello asetettu kahdeksan kolmekymmentä.
Sitäkin kummallisempaa on, kun huomaan,
että robottihotelli on sijoitettu keskelle 1600-luvun hollantilaiskylää.
Kyllä, edelleen Japanissa.
Se on outoa ja vähän hullua, mutta miksi kaikki pitävät naamamaskia?
Hienosti kieroutunut aikahyppy.
Kaksituhattaluvun virtuaalitodellisuudesta 1600-luvun karuselliin.
Onkohan tämän tarkoitus olla menneisyyttä, tulevaisuutta vai rinnakkaistodellisuutta?
Sammuta valot.
Oliko se kysymys vai toteamus?
Voinko olla avuksi?
Arigato.
Ole hiljaa.
FUJI-VUORI
Jätän robottihotellin ja matkustan seuraavaan kohteeseen.
Jukai-metsä syleilee Fujin luoteisrinteitä.
Se on häikäisevän kaunis ja alkukantainen paikka.
Metsä on tunnettu synkemmästäkin syystä.
Se on maailman suosituin itsemurhapaikka.
Viranomaiset löytävät yli sata ruumista vuosittain.
Vaikka suurin osa vierailee täällä postikorttimaisemien vuoksi,
ruumisluku vetää kasvavaa synkkien turistien joukkoa puoleensa.
Haluan nähdä, mikä metsästä tekee niin erityisen ja mikä turisteja siinä kiehtoo.
Tarvitsin opasta, joten soitin järkkymättömälle Yolle.
Tilastojen mukaan -
Japanin itsemurhaluvut ovat teollisuusmaiden korkeimmat.
Mistä luulet sen johtuvan?
Se johtuu paljon sosiaalisesta paineesta ja velvotteista. Kaiketi kunniasta.
Olemme ajatelleet, että nämä paikat vetävät synkempää porukkaa puoleensa.
Jukai tuli asiasta kuuluisaksi erään romaanin vuoksi.
Yon mukaan metsästä tuli suosittu itsemurhapaikka -
suositun 1960-luvun Kuroi Jukai -teoksen johdosta.
Se on eräänlainen japanilainen versio Romeosta ja Juliasta.
Huomaan yksinäisen auton parkkialueen reunalla.
Yon mukaan se on ollut siellä hylättynä viikkotolkulla.
Teen välittömästi johtopäätöksiä.
Yksi auto parkissa.
Omistaja on saattanut vaeltaa metsään palaamatta.
Voi olla.
-Sitä ei voi todistaa mitenkään. -Ei voi tietää.
Epätodellista, että tämä on vain jätetty.
Ehkä hän päätti mennä jonnekin toisaalle.
Ehkä hän asuu onnellisesti jossain muualla.
Yo on taipuvainen vähättelemään itsemurhametsän mielikuvaa,
mutta merkit viittaavat muualle.
"Olet saanut elämäsi vanhemmiltasi.
Mieti uudestaan. Mieti vanhempiasi, veljiäsi, lapsiasi.
Älä pidä ongelmia sisälläsi."
Huomaan pian synkkiä turisteja lorvailemassa parkkialueella.
Onko kalpeiden ulkomaalaisten motiivi sama kuin minulla?
Olemme täällä, koska paikasta puhutaan itsemurhametsänä.
Siksikö tekin olette täällä? Mitä olette kuulleet puhuttavan?
Kuulimme muun muassa YouTube-videoista, että moni tulee tänne tekemään itsemurhan.
Kiinnostava paikka tutustua.
Mikä teidän tuloanne motivoi?
Siksi minäkin tulin, mutta en tiedä, halusinko nähdä ruumiin -
vai olenko vain kiinnostunut alueesta.
Paikan karmiva ja eristetty viba kiehtoo.
Metsässä on köysiä, joihin ihmiset hirttäytyvät.
Emme nähneet ruumiita.
Olen ensimmäistä kertaa Ontarion ulkopuolella.
Eli suoraan Ontariosta itsemurhametsään.
Aikalailla. Kuulostaa pahalta, kun muotoilet sen noin.
Eikö kuulostakin?
Haluan mennä metsään, mutta Yolla on epätavallista kerrottavaa.
Sinun on syytä tietää pari asiaa.
Siellä saattaa olla meidän lisäksemme jotain tarkkailemassa meitä.
Sen voi nähdä vain korkeimmilla aisteilla.
Jos tunnet tai näet jotain, älä pelästy. Ne ovat vain uteliaita.
Yo vaikuttaa huolestuneemmalta mahdollisesti kohtaamistani hengistä -
kuin säteilystä. Säteilyn pystyin sentään mittaamaan.
Paikka on todella kaunis mutta kuolettavan hiljainen ja tyhjä.
Metsä on myös uskomattoman tiheä.
Polulta poikkeamalla olisi helppo eksyä.
Jännittää, mitä tuleman pitää.
Olen sopinut tapaavani Jaken, yhdysvaltalaisen kahvilanpitäjän.
Hän löysi ruumiin viime vuonna.
Se oli luukasa ja sinisen koulupuvun hame.
Oli ollut täällä jonkin aikaa.
Koirani vaistosi sen. Seurasin vain perässä. Onneksi se oli matkassa.
Tänne ei haluaisi eksyä yöksi.
Se on alueen toinen vaara.
Ihmiset tulevat tutkimaan metsää kuulemansa innoittamana ja sitten...
Kun täältä löytyy ruumis, sitä pohtii,
olikohan itsemurha tarkoituksellinen vai oliko henkilö eksynyt.
Jake uskoo löytävänsä todisteita paikan tapahtumista,
mutta asiat saavat oudon käänteen.
Eikö sinua huimaa?
Kun juostessa on hapenpuutetta, näkö sumenee hieman.
Vähän sekava olo.
Näin on. Se on putkinäkö, kun ei pysty tarkentamaan katsetta.
Minulla ei ole huimausta eikä putkinäköä kuten sinulla.
Sehän iski sinuun melkein välittömästi.
Tunnen sen hädin tuskin. Ei ihan putkinäkö, luultavasti magnetismia.
Mutta se on tarpeeksi. Siksi se on vaarallista.
Se vaikuttaa huomaamatta. Siten useimmat joutuvat täällä pulaan.
-Sitä luulee olevansa kunnossa. -Mutta sinä et ole?
En tiedä, mitä ajatella.
Kaikki kertovat näkymättömistä voimista ja hengistä.
Alkaa tuntua, että missaan jotain oleellista.
Katso tätä.
Jake löytää etsimämme.
-Puussa on jotain. -Ei hyvä.
Hänen mukaansa ne ovat hirttosilmukan jäänteet.
Köyden nähdessäni helpottaa, että emme löytäneet muuta.
Ulos metsästä ilman ruumiita. Hyvä juttu.
Mikä saa jonkun päättämään elämänsä tässä kauniissa paikassa?
Yo ehdottaa, että tapaisin hänen ystävänsä Norikon.
Hän tuli tänne 30 vuotta sitten -
aikeissa tappaa itsensä riideltyään poikakaverinsa kanssa.
Hän aikoi riistää henkensä metsän syrjäisessä osassa pienen luolan luona.
Hän toivoi poikakaverin katuvan nähdessään ruumiin.
Kun aloin kävellä metsään, toinen ääni käski lopettaa.
Tuolla seisoi mies.
Tajusin, että se ei ollut ihminen. Juoksin pakoon.
Norikon mukaan kummitus varoitti häntä olemaan tekemättä itsemurhaa.
Hän vaatii, että suoritan rituaaliin pahojen henkien tai Yūrein karistamiseksi.
En tiedä, uskonko siitä mihinkään, mutta suostun joka tapauksessa.
Nipistä suolaa kolmella sormella. Ei, ei. Syö se ensin.
Ota kunnon kulaus. Juo loppuun asti.
Hyvä.
Haluaisin mennä syvemmälle, mutta Noriko alkaa käyttäytyä oudosti.
Voimme kääntyä takaisin, jos haluat.
-Onko hän kunnossa? Väsynyt? -Ei väsynyt.
Missä tunnet kipua?
Noriko sanoo, että näkymätön Yūrei hyökkää hänen kimppuunsa.
Olen vaivaantunut enkä tiedä mitä tehdä.
-Kiitos. -Eikö auta?
Hyvä. Kiitos.
-Johtuiko se paikan energiasta? -Jokin siellä vaikutti häneen näin.
Ne olivat asioita, joita me emme tunne, mutta sinä tunnet?
Ne ovat täällä.
Vaikka juon suolan, ne ovat perässäni.
Kuinka kuvailisin sitä.
Ihan kuin ne yrittäisivät viedä minua.
Otin suolan, mutta olenko minä turvassa?
Kaikki ovat kunnossa. Paitsi minä.
Se on Jukai.
En usko kummituksiin, mutta kaikki täällä tuntuvat aistivan niiden läsnäolon.
En aio väittää vastaan.
Jos Norikon usko pysäytti hänet tappamasta itseään, se on hyvä asia.
Nähtyäni metsän ja tavattuani Norikon -
kuolleissa ruumiissa ja itsemurhassa ei tunnu olevan mitään romanttista.
En usko, että Jukai on kirottu,
mutta metsä on maineensa mukaisesti outo ja karmiva paikka vierailla.
Matkustan tuhat kilometriä länteen -
viimeiseen kohteeseen lyhyen venematkan päähän Nagasakista.
HASHIMA-SAARI
Kappas.
Rakennus jatkuu alas veteen asti.
Epätodellista.
Hylätyt paikat vetävät puoleensa synkkiä turisteja -
varsinkin jos ne ovat yhtä ihmeellisiä kuin Hashiman saari.
Hashimaa kutsutaan sotalaivasaareksi sen erikoisen muodon vuoksi.
Kuusikymmentä vuotta sitten tämä oli maailman tiheimmin asuttu paikka.
Viisi ja puoli tuhatta asukasta -
oli ahtautunut parin jalkapallokentän kokoiselle alueelle.
Nyt se on täysin autio. Aion selvittää, miksi.
Tapaan kaksi entistä asukasta.
-Hei, mukava tavata. -Mukava tavata.
Ishikawa-san ja Kenoshita-san asuivat täällä loistokaudella.
He tarjoavat erityispääsyn saaren rapistuviin rakennuksiin.
Tiedättekö, minne olemme matkalla?
-Menemme yhdeksänteen kerrokseen. -Paljon kävelyä.
Minulle käy jos teille käy.
Täällä ei ole hissejä.
Millaistahan yhdeksänteen kerrokseen oli kävellä useat kerrat päivässä?
Katot ovat matalalla.
Varo päätäsi.
Vaikuttaa, kuin kaikki olisivat lähteneet kiireessä.
Todellinen sekasotku.
Tämä on huoneeni, kotini.
Onpa se pieni. Kuinka monta teitä asui täällä?
Kuusi perheenjäsentäni.
Täällä oli ahdasta.
Nukuimme tuolla komerossa.
Oliko tämä haluttua asuinaluetta?
Synnyimme täällä.
En tiennyt mistään muusta.
Hashima oli Japanin ensimmäinen betonilähiö.
Elämänlaatu oli parempaa muuhun maahan verrattuna.
Täällä oli kauppoja, puitteet liikunnalle, julkinen uima-allas ja koulu.
Hashima on tässä, koska saaren alla on hiilikaivos. Kaupunki rakennettiin päälle.
Miesten mukaan kaivoksesta tuli kannattamaton 1970-luvun lopulla.
Paikka hylättiin viikossa.
Leikimme usein täällä.
He vievät minut saaren korkeimpaan kohtaan, shintolaistemppeliin.
Viisikymmentä vuotta.
En ole ollut temppelillä 50 vuoteen.
Nostalgista. Muistin sen suuremmaksi.
On liikuttavaa olla paikalla.
Tuolla ei ole mitään.
Tämä tuo muistoja mieleen.
Mitä varten taputus on?
Kaksi kumarrusta, kaksi taputusta ja kumarrus.
Uskomatonta. Täältä näkee koko paikan.
Saari on eeppinen.
Liikuttavaa olla paikassa, joka joskus oli monien koti ja nyt täysin eloton.
Jäljellä on vain muistot ja kummitukset menneisyydestä.
Tällä matkalla olen flirttaillut säteilyn, tuhon ja kuoleman kanssa.
Jouduin mukavuusalueeni ulkopuolelle ja haastamaan uskomuksiani.
Jotenkin olen aiempaa onnellisempi ollessani elossa.
Ehkä se onkin synkän turismin tarkoitus.