‫הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים,‬
‫אך חלק מהדמויות, השמות,‬ ‫פרטי האירועים, המקומות והדיאלוגים‬
‫שונו למטרות דרמטיות.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- 5 ביולי, 2018 -‬
‫- 11 ימים ו-18 שעות‬ ‫אחרי כניסת הילדים למערה -‬
‫אני צריך לדאוג לך, ביו?‬
‫שתוק. כמעט סיימתי.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אני מחכה לביו.‬ ‫הוא שובר שיא עולם בהשתנה ארוכה.‬
‫היי!‬
‫אני צריך לבקש קודם רשות מהנסיכה.‬
‫אני לא רוצה שהיא תכעס עלינו.‬
‫באיטויי מגיש ארוחת בוקר.‬
‫בוא, טי.‬
‫היי, חכה לי.‬
‫אתה לא רעב?‬
‫שקט פה. אני אעשה קצת מדיטציה.‬
‫כדאי שתמהרו, לפני שטייטאן יאכל הכול.‬
‫חבר'ה.‬
‫חבר'ה!‬ ‫-מה?‬
‫אריות הים חזרו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין. בואו.‬
‫התגלתה דרך לשאוב מים מהמערה,‬
‫אז נוכל להעביר אספקה כל יום.‬
‫טוב מאוד.‬
‫המאמן לא מסכים לאכול כבר כמעט יום שלם.‬
‫לא ידעתי מה להגיד לו.‬
‫כשהוא ראה שנשאר כל כך מעט אוכל,‬ ‫הוא התעקש שניתן אותו לילדים.‬
‫אלה המכתבים שהילדים כתבו למשפחות שלהם.‬
‫יש גם הודעה דחופה למושל.‬
‫בסדר.‬
‫היי…‬
‫מה התוכנית לחילוץ הילדים?‬
‫למרבה הצער, התרחיש הכי גרוע‬ ‫הפך לאפשרות הטובה ביותר.‬
‫בדקנו את החלופות, כולל מנהרה גמישה מתנפחת,‬
‫והחלטנו שהאפשרות המציאותית ביותר‬
‫היא ללמד את הילדים לצלול.‬
‫ביקשתי ממייג'ור הנסן ומהצוות שלו‬ ‫להכין תוכנית פעולה.‬
‫מייג'ור.‬
‫תודה, אדמירל.‬
‫פירקנו את המבצע לסדרה של תהליכים שקל לנהל,‬
‫כדי לטפל בבעיה צעד אחר צעד.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬
‫קשה לומר. כבר התחלנו לאסוף ציוד.‬
‫ביקשנו עוד מכלי צלילה.‬
‫נצטרך 600 מכלים כדי להשלים את המשימה.‬
‫בשטח יש כבר מאתיים,‬ ‫והובטחו לנו עוד מאתיים.‬
‫חסרים לנו עוד מאתיים,‬ ‫וצריך גם להכין את המערה.‬
‫כדי שהילדים והצוללנים יוכלו לשחות החוצה,‬
‫נצטרך להציב מראש מכלים‬ ‫בכל התאים שבין המעברים השקועים.‬
‫הם יצטרכו להחליף מכלים כשהם יצאו.‬
‫שלא לדבר על כך שצריך ללמד‬ ‫13 צעירים מורעבים למחצה‬
‫איך לצלול בתנאים‬ ‫שהם בין הקשים שראיתי אי פעם.‬
‫זה לא דבר שיכול לקרות בין לילה.‬
‫בטח יש לך מושג לגבי מסגרת הזמנים.‬
‫שלושה שבועות.‬
‫לפחות.‬
‫אולי ארבעה.‬
‫המושל.‬
‫מד"ר באק.‬
‫הוא אומר שהחמצן של הילדים הולך ואוזל.‬
‫הוא חשש שזה יקרה.‬
‫21 אחוזים מנפחו‬ ‫של האוויר הרגיל שאנו נושמים הם חמצן.‬
‫כל ריכוז נמוך מ-19.5 אחוז‬ ‫נחשב כמחסור בחמצן.‬
‫מתחת ל-15 אחוז יש סכנה לפתח היפוקסיה.‬
‫פירושו של דבר התדרדרות ביכולת השכלית,‬
‫דופק מואט, אובדן קואורדינציה,‬
‫ובסופו של דבר גם מוות.‬
‫הרופא אומר שריכוז החמצן בתא הוא 16 אחוז.‬
‫צ'ט, מה זה אומר מבחינתנו?‬
‫על סמך הריכוז שמדדנו‬ ‫כשהבאנו אספקה בפעם הראשונה,‬
‫אנחנו מעריכים שבתא יהיו פחות מ-15 אחוז‬
‫תוך פחות משבוע.‬
‫אז סוף סוף הורדנו את מפלס המים.‬
‫מצאנו דרך להאכיל אותם.‬
‫ועכשיו הם עלולים למות בחנק.‬
‫אז החלטנו.‬
‫צריך לזרז את לוח הזמנים של החילוץ.‬
‫לא תקבלו ארבעה שבועות.‬
‫ולא שלושה.‬
‫יש לכם שבוע.‬
‫רק שבוע.‬
‫- פארק ע"ש המלך ראמה ה-9‬ ‫בנגקוק -‬
‫יותר מהר!‬
‫למה עצרת?‬
‫אני לא מאמינה שאתה חושב שזה כיף.‬
‫חכי שהמרוץ יגיע.‬
‫עם קצת מזל, כל העבודה הקשה עוד תשתלם.‬
‫- מיאו -‬
‫כן, בטח.‬
‫היי.‬
‫תראי.‬
‫מטבע מזל.‬
‫חכה, חכה. מה אתה עושה?‬
‫אני אביע משאלה.‬
‫לא שמעת על אומסין?‬
‫על מי?‬
‫צבת ים שמתה אחרי שהיא בלעה 915 מטבעות‬
‫שאנשים זרקו לאגם.‬
‫אני ממש לא אוהבת את הרעיון‬ ‫שמישהו יסבול כדי שלמישהו אחר יהיה מזל.‬
‫יודעת מה?‬
‫זה מה שאני אוהב בך.‬
‫אם נתאמן מספיק טוב כדי לנצח, אז ננצח.‬
‫אין לזה קשר למזל.‬
‫לא אמרת פעם שיש לי מזל שיש לי אותך?‬
‫נו?‬
‫אפשר להשתחרר מאריות הים,‬
‫אבל אי אפשר לעזוב אותם.‬
‫היי, צ'ט.‬
‫סאם, אפשר לדבר?‬
‫אפשר. מה קרה?‬
‫אין לנו מספיק מכלי אוויר בתאם לואנג.‬
‫אתה יכול לעזור לנו‬ ‫למצוא מכלים ולהביא אותם?‬
‫כן, בטח שאני אעזור.‬
‫איזה יופי. אני אשלח לך את הפרטים.‬
‫עכשיו הוא רוצה שגם אתה תבוא?‬
‫אני לא הולך לשום מקום.‬ ‫יש לנו מרוץ ביום ראשון.‬
‫בסדר.‬
‫צ'ט אמר לי שהם צריכים עוד כמה מכלי צלילה.‬
‫החבר'ה שבשירות פעיל רוצים‬ ‫שנאסוף כמה שנמצא, ונשלח אליהם.‬
‫אני לא מתלוננת.‬
‫המשאבות עובדות טוב מהצפוי.‬
‫כמעט טוב מדי.‬
‫אנחנו מסלקים 1.6 מיליון ליטרים בשעה.‬
‫אפשר לנקז את המערה לגמרי בקצב הזה?‬
‫נוכל להוריד את המפלס‬ ‫מספיק כדי להכניס עוד אוויר?‬
‫לא.‬
‫במיוחד לא כל עוד הגשם ממשיך לרדת.‬
‫אבל אני בטוחה שנוכל‬ ‫לשמור על מפלס בטיחותי לצלילה‬
‫כמה זמן שנצטרך.‬
‫הבעיה היא…‬
‫שבעוד כמה שעות‬ ‫לא יהיה לנו יותר לאן לשפוך את המים.‬
‫אין הרבה אפשרויות באזור,‬
‫במיוחד כי האדמה כבר רוויה מהגשם.‬
‫אז איפה זה שם אותנו?‬
‫אפשר להציף את האזור החקלאי הזה.‬
‫הוא במיי סאי.‬
‫יש שם די והותר מקום‬
‫לכמות המים שאנחנו מצפות לה.‬
‫אבל…‬
‫נשמיד את כל היבולים שלהם.‬
‫הם יקריבו קורבן עצום.‬
‫יש לנו שני אויבים כרגע.‬
‫מזג האוויר והמים.‬
‫באחד מהם אנחנו לא יכולים לשלוט.‬
‫לכי, תדברי עם החקלאים.‬
‫אם לא הייתי עושה לו החייאה, הוא היה מת.‬
‫כשהוא יצא מהמים הפה שלו היה ירוק.‬
‫חשבתי שהוא כבר עזב אותנו.‬
‫היי.‬ ‫-אבל כל הכבוד לו.‬
‫הגענו.‬ ‫-הוא באמת משהו אחר.‬
‫הנה הוא!‬
‫בכבודו ובעצמו!‬
‫ברכות.‬
‫היי, נתת לבאדי להצטרף אליך?‬
‫הוא רצה לבוא איתי.‬
‫מה קורה?‬
‫בואו, קחו את המכלים.‬
‫סאם היה המורה הרוחני שלי.‬
‫הבחור הזה היה אגדה בזמנו.‬
‫הוא יותר בכושר מכם גם כשהוא בפנסיה.‬
‫תעזוב אותי בשקט, צ'ט.‬
‫ותעזוב גם אותם בשקט.‬ ‫-בחייך.‬
‫אולי נשים אותם בבריכת קרח?‬
‫כמו שעשית לי!‬
‫זה היה קשוח.‬ ‫-יותר מהר!‬
‫- 12 ימים ו-19 שעות‬ ‫אחרי כניסת הילדים למערה -‬
‫איך טי נראה?‬
‫בגובה כזה.‬
‫בסדר, גבוה.‬ ‫-פינק!‬
‫פינק, את לא יכולה לברוח ככה.‬
‫אני צריך לדעת איפה את.‬
‫האיש הזה יראה את טי וימסור לו הודעה.‬
‫תגיד לטי שאם הוא ייתקע עוד פעם במערה,‬ ‫אני אהרוג אותו.‬
‫בסדר, אני אגיד לו.‬
‫תודה.‬
‫טי הוא הבן שלכם?‬
‫כן. אתה תראה אותו עכשיו?‬
‫כן.‬
‫תגיד לו בבקשה שאנחנו אוהבים אותו מאוד.‬
‫תגיד לו שלא ידאג, רק שיטפל בעצמו.‬
‫אני אגיד לו.‬
‫להתראות.‬
‫משהו זז מתחת למים.‬
‫אני רציני.‬
‫ראיתם את זה?‬
‫הדבר הזה ענקי. הוא עצום.‬
‫ומה אם זה דרקון המים?‬
‫הפחדת אותי.‬
‫בוקר טוב, חזירי בר.‬
‫כמה מכם יודעים לשחות?‬
‫אדול, תתרגם לחברים שלך.‬
‫הוא רוצה לדעת אם אנחנו יודעים לשחות.‬
‫אני יודע!‬ ‫-גם אני!‬
‫מישהו מכם צלל פעם?‬
‫הוא שאל אם אנחנו יודעים לצלול.‬
‫לא.‬
‫היי, אם ככה, יש לכם מזל.‬
‫היום תצטרפו רשמית‬ ‫לטירונות הצלילה של אריות הים.‬
‫וואו!‬
‫מעולה!‬
‫זאת אומרת שנצא מפה בצלילה?‬
‫נכון.‬
‫אני לא יודע לצלול.‬ ‫-די כבר.‬
‫הם לא היו מבקשים שנעשה את זה,‬ ‫אם הם לא היו חושבים שנסתדר.‬
‫כן, אני מסכים עם טי.‬
‫נכון.‬
‫טוב, נתחיל?‬
‫החברים שלי, ריק וג'ון, יעזרו לכם עם הציוד.‬
‫ואז נקפוץ למים, בסדר?‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫בטח.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫בואו.‬ ‫-בואו!‬
‫תודה, המורה.‬
‫טוב, זאת מסכה.‬
‫שמים אותה על הפנים, ככה.‬
‫תנסה.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫הדבר הזה נקרא וסת. הוא נכנס לתוך הפה.‬
‫תזכרו לא לנשוך אותו.‬
‫מכל האוויר מתחבר לתיק הגב.‬ ‫קודם כול, תניחו אותו ככה.‬
‫אחר כך תמשכו את הרצועה‬ ‫עד שתשמעו צליל נעילה.‬
‫בסדר. תנסה.‬
‫תזכרו, לא לנשוך.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-תכניס אותו לפה.‬
‫נו כבר.‬
‫די, טייטאן!‬
‫תפסיק כבר.‬
‫זה בסדר?‬
‫מושלם.‬
‫לסדר לך אותה?‬
‫יופי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הכול בסדר.‬
‫תראו אותו!‬
‫- 12 ימים ועשרים שעות‬ ‫אחרי כניסת הילדים למערה -‬
‫לא ייאמן, מיאו.‬
‫אנשים מגיעים מכל מקום‬ ‫כדי לעזור לילדים האלה.‬
‫ואלה לא רק מומחי חילוץ.‬
‫הנה, אני אראה לך.‬
‫ספרים מספרים אנשים בחינם, את רואה?‬
‫באוהל הזה אפשר לקבל עיסוי בחינם.‬
‫את הכביסה אפשר להשאיר פה.‬
‫את רואה?‬
‫קיבלנו תרומות של ציוד.‬
‫מגפי גשם, מעילים,‬ ‫משחת שיניים, מברשות שיניים.‬
‫הכול בחינם.‬
‫היית מאמינה?‬
‫המון אנשים באו הנה והיו מוכנים לעזוב הכול‬
‫כדי לעזור לילדים האלה.‬
‫האנשים האלה מדהימים.‬
‫התחנה הבאה…‬
‫מותק, אני כבר כמעט בעבודה.‬
‫אני רואה.‬ ‫-אל תיתן לצ'ט להעביד אותך קשה מדי.‬
‫אני לא אתן לו.‬
‫אנחנו צריכים רק למלא מכלי חמצן‬
‫ולסחוב אותם לאזור ההיערכות בתוך המערה.‬
‫אחר כך אני אעלה על הטיסה הבאה הביתה.‬
‫קלי קלות.‬
‫רק אתה מסוגל לחשוב שזה קלי קלות.‬
‫תיזהר, בסדר?‬
‫בטח.‬
‫ביי.‬
‫- מיי סאי‬ ‫מחוז צ'יאנג ראי -‬
‫האורז שלי רק בן חמישה שבועות.‬
‫אם תציפי את השדות שלי,‬ ‫אין סיכוי שהוא ישרוד.‬
‫אני מבינה את כל החששות.‬
‫אם הייתה דרך אחרת לטפל במים,‬
‫היינו עושות את זה.‬
‫אני צופה בחדשות.‬
‫הלב שלי נשבר בגלל הילדים והמשפחות שלהם.‬
‫אבל גם לי יש משפחה לדאוג לה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני יודעת שאנחנו מבקשות מכם הרבה.‬
‫אבל אם לא תסכימו, המערה תישאר מוצפת.‬
‫הצוללנים לא יוכלו להיכנס פנימה.‬
‫ולילדים…‬
‫לא יהיה סיכוי לשרוד.‬
‫מה עם שדות האורז שלנו? מה עם החיים שלנו?‬
‫כן, איך נחיה אם היבולים שלנו ימותו?‬
‫אתן יכולות להציף את השדות שלי.‬
‫המדינה שלנו תוכל לגדל עוד אורז.‬
‫אבל את הילדים האלה לא נוכל לגדל מחדש.‬
‫בסדר, בואו נעזור להם.‬
‫אם אתם אומרים.‬
‫בואו נעזור לילדים.‬
‫נצטרך לעזור גם אחד לשני.‬
‫נלך להירשם.‬
‫בואו נעזור בכל דרך אפשרית.‬
‫אתן יכולות להשתמש גם בשדות שלי.‬
‫בואו נירשם כולנו.‬
‫קדימה, בואו נעשה את זה.‬
‫אנחנו צריכים לעזור אחד לשני.‬
‫קדימה, כולם.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫קדימה, תירשמו כבר.‬
‫בואו נעזור להם.‬
‫אנחנו צריכים שני מתנדבים.‬
‫בסדר, המאמן. אחריך.‬
‫מי עוד?‬
‫אני רוצה!‬ ‫-קום.‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-טי.‬
‫אם טי עושה את זה, גם אני אעשה את זה.‬
‫הבנתי! הקפטן המפורסם.‬
‫היום בבוקר פגשתי את אחותך.‬
‫היא רצתה שאמסור לך‬ ‫שהיא מתגעגעת אליך מאוד.‬
‫לא מתאים לה.‬
‫היא באמת אמרה את זה. ועוד משהו.‬
‫אבא שלך ביקש שאגיד לך שלא תדאג למשפחה שלך,‬
‫רק שתטפל בעצמך.‬
‫גם אבא שלי בחוץ?‬
‫כן.‬
‫ועכשיו, הדבר הכי חשוב,‬
‫אל תעצרו את הנשימה מתחת למים.‬
‫אם תעשו את זה,‬ ‫הריאות שלכם עלולות להתפוצץ כמו בלון.‬
‫אז הכי חשוב להמשיך לנשום כרגיל.‬
‫קח.‬
‫אתה מוכן?‬
‫תור מי עכשיו?‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫אני הולך ראשון.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תנשום.‬
‫אני לא יכול יותר!‬
‫טי?‬ ‫-תעזור לו.‬
‫זה בסדר. מספיק לבינתיים.‬
‫יש הרבה ציוד שצריך להתרגל אליו.‬
‫אנחנו נעזור לך עד שתצליח להסתדר לבד.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב. מי הבא בתור?‬
‫כולם הסכימו.‬
‫קלי.‬
‫אין לנו ברירה.‬
‫ומה אם החקלאים האלה יוותרו על הכול…‬
‫וזה עדיין לא יספיק?‬
‫הם ילמדו את הילדים לצלול.‬
‫אנחנו נמצא דרך.‬
‫אני חוזרת למחנה.‬
‫רוצה טרמפ?‬
‫אני צריכה להתחיל לעבוד עם הצוות.‬
‫הם יוכלו לעבוד כל הלילה‬ ‫ולפרוס את הצינורות מחדש.‬
‫אני אדבר איתך מחר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫- תא 3 -‬
‫אתם מחזיקים מעמד, קשישים?‬
‫מה?‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫אתה לא תשבור אותנו, צ'ט.‬
‫אם בא לכם לצלול, אני אשמח לתת לצוות הפסקה.‬
‫הם צוללים בלי הפסקה.‬
‫לא לעצור, חבר'ה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫קדימה!‬
‫בטח, אנחנו בעניין.‬
‫בסדר גמור.‬
‫תיקחו מכלים לתא השישי.‬
‫בואו אחריי.‬
‫חבל ההנחיה יוביל אתכם ישר לשם.‬
‫לא משנה מה, אל תעזבו את החבל.‬
‫הראות בפנים קרובה לאפס.‬
‫תתקדמו לאט. אל תמהרו.‬
‫בדרך החוצה תראו חבל הנחיה ירוק.‬ ‫תסתכלו עליו כל הזמן.‬
‫למה ירוק?‬
‫כשתגיעו לירוק,‬ ‫יישארו לכם רק עוד עשרים מטר.‬
‫אבל שימו לב,‬
‫זה לא החוף בפוקט.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתם תחטפו מכות.‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫הכול בסדר. אתה בסדר.‬
‫וואו.‬
‫שב. אתה יכול לשבת?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫שים לב לראש.‬
‫חובש! יש לנו פה אריה ים פצוע.‬
‫ערב טוב. אני מפצ'בון.‬
‫ראיתי באינטרנט‬ ‫שאת צריכה צינורות עשרים אינץ'.‬
‫אתה מפצ'בון?‬
‫כן, פצ'בון.‬
‫בטח נסעת הרבה זמן.‬
‫רק שמונה שעות.‬
‫מה צריך לעשות כדי להיות באריות הים?‬
‫במקרה שלך? לגבוה בשלושים ס"מ.‬
‫ולהעלות ארבעים ק"ג.‬
‫זה הכול?‬
‫פחות או יותר.‬
‫בסדר, חברים.‬
‫מי מוכן לסיבוב השני?‬
‫טי, בא לך לצלול עוד פעם?‬
‫בטח.‬
‫אני מוכן לעשות הכול‬ ‫כדי לברוח מהדיבורים של טייטאן.‬
‫דום, תורך. ביו, גם אתה.‬
‫מה הקטע?‬
‫טוב, ילדים.‬
‫בואו נחזור על שלושת כללי הזהב בצלילה.‬
‫הכלל הראשון והכי חשוב הוא…‬
‫לא לעצור את הנשימה, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫הכלל השני הוא איך לנקות את הווסת.‬
‫ומה השלישי?‬ ‫-לאט, לאט.‬
‫תתרכזו בינתיים בשני הראשונים.‬
‫בסדר.‬
‫מי רוצה לנסות?‬
‫מי רוצה להיות ראשון?‬
‫מה אתם אומרים? מי רוצה?‬
‫אתה יכול, טי?‬
‫אני אהיה ראשון.‬
‫בוא, טי.‬
‫אל תמהר, טי.‬
‫זאת הדרך החוצה.‬
‫זאת הדרך הביתה.‬
‫טי, תירגע.‬
‫128 חקלאים הסכימו‬ ‫שנציף את שדות האורז שלהם,‬
‫כ-2,500 דונם בסך הכול.‬
‫מפלס המים במערה לא השתנה כבר 32 שעות.‬
‫מה עוד?‬
‫קיבלנו חדשות טובות מתא 9.‬
‫בדקנו את ריכוז החמצן. התוצאות היו כצפוי.‬
‫אז לוח הזמנים החדש עדיין בתוקף.‬
‫ריק וג'ון יספרו לך את החדשות הרעות.‬
‫הוא אמר שאתם תספרו לי את החדשות הרעות.‬
‫היום אני פחות משוכנע‬ ‫שהילדים יצליחו לצלול החוצה.‬
‫זה יותר מדי במעט מדי זמן.‬
‫אפילו הקפטן של הקבוצה נראה לחוץ.‬
‫סיימתי לספור את המלאי‬ ‫שעוד לא הכנסנו למערה.‬
‫חסרים לנו מכלי אוויר.‬
‫כמה?‬
‫אנחנו צריכים 600.‬
‫נכון להבוקר,‬
‫היו לנו 387 מכלים,‬
‫ועוד 220 הובטחו לנו על ידי המפיץ האזורי.‬
‫אבל המפיץ טעה.‬
‫היו רק עשרים מכלים במלאי.‬
‫לא 220.‬
‫חסרים לנו מאתיים מכלים.‬
‫אין עוד מקום שאפשר להשיג בו מכלים?‬
‫בשלב זה כבר מיצינו את כל המשאבים באזור.‬
‫דיברתי עם פיקוד אינדו-פק,‬ ‫והם ירחיבו את החיפוש‬
‫לחוף המערבי של ארה"ב, אבל…‬
‫אין ביטחון שנמצא בזמן את מה שאנחנו צריכים.‬
‫כולם מצטמצמים עד כמה שאפשר,‬
‫ושומרים לעצמם רק מה שלגמרי הכרחי‬ ‫לצרכים העסקיים או הצבאיים שלהם.‬
‫הקיבולת העודפת פשוט לא כל כך גדולה,‬ ‫ואנחנו מבקשים הרבה.‬
‫אנחנו ממשיכים בתוכנית.‬
‫מכלי החמצן יהיו בעדיפות עליונה.‬
‫- 13 ימים ושבע שעות‬ ‫אחרי כניסת הילדים למערה -‬
‫איך היה בתוך המערה?‬
‫יותר קשה ממה שחשבתי.‬
‫היא צרה מאוד.‬
‫בקושי הצלחתי לעבור בכמה פניות חדות.‬
‫אז מתי אתה חוזר פנימה?‬
‫אני לא. אני טס בחזרה לבנגקוק מחר בבוקר.‬
‫אולי נתאמן עוד קצת אחרי שאחזור?‬
‫מה השתנה? צ'ט זרק אותך הביתה?‬
‫או שבאדי עשה משהו?‬
‫זה לא משהו כזה.‬
‫עוד לא פרסמו בחדשות,‬
‫אבל אין מספיק מכלי חמצן‬
‫כדי להשלים את החילוץ.‬
‫אוי, לא.‬
‫ילדים מסכנים.‬
‫יכול להיות שצדקת.‬
‫בקשר למה?‬
‫למזל.‬
‫זאת רק שאלה של מזל.‬
‫אולי פשוט היה להם מזל רע.‬
‫כשאני רואה את כל האנשים שהתקבצו פה,‬
‫אני לא רוצה שזה ייגמר ככה.‬
‫אני רוצה שהילדים יינצלו בדיוק כמוך.‬
‫אבל…‬
‫אני שמחה שאתה חוזר הביתה.‬
‫שכחתי כמה מלחיץ להיות אישה של חייל.‬
‫אני רוצה לחזור הביתה, אלייך.‬
‫אבל יש בך גם חלק שרוצה להישאר.‬
‫- הדרך החוצה -‬
‫היי! קלי!‬
‫איזה כיף לראות אותך פה.‬
‫בואי, תטעמי את מרק הקוקוס שלי. בואי.‬
‫תשבי ותאכלי מרק. אני אתן לך קערה גדולה.‬
‫אני לא רעבה.‬
‫רק תטעמי. המרק טעים מאוד.‬
‫בואי הנה.‬
‫ניד, שימי עין על הדוכן, טוב?‬
‫אני הולכת לדבר עם חברה.‬ ‫-כן, בואה.‬
‫בואי, שבי.‬
‫בואי, יקרה.‬
‫בואי, שבי.‬
‫קחי לך כיסא.‬
‫הנה.‬
‫מרק הקוקוס שלי הכי טעים.‬
‫תאכלי, יקרה.‬
‫לא ציפיתי…‬
‫לראות אותך פה.‬
‫לאן אני יכולה ללכת?‬
‫אני מרגישה…‬
‫שזה היה הדבר הנכון.‬
‫בעלי נפטר לפני כמה שנים.‬
‫הילדים שלי כבר גדולים.‬
‫אני אוהבת להאכיל אנשים.‬
‫אם אני לא יכולה להאכיל אותם באורז שלי,‬
‫אני אאכיל אותם במרק שלי.‬
‫בתאבון, יקרה. תאכלי.‬
‫טעים מאוד.‬
‫תודה רבה.‬
‫בטח.‬
‫חשבתי…‬
‫שתכעסי עליי מאוד.‬
‫לא שילמתי שום מחיר כדי להיות פה.‬
‫אבל…‬
‫את ויתרת על כל השדות שלך.‬
‫ועכשיו את תורמת את זמנך ואת האוכל שלך.‬
‫אפשר לתת רק את מה שיש.‬
‫לך היה ידע שאפשר לך למצוא‬ ‫את השדות שלי, וידעת שהם יכולים להועיל.‬
‫ואז היית אמיצה מספיק‬ ‫כדי לבקש מאישה זקנה לוותר עליהם.‬
‫בעצם נתת לחברה הפקחית שלך לבקש ממני.‬
‫נכון?‬
‫אני…‬
‫פשוט לא יכולתי לעשות את זה.‬
‫אל תחמירי כל כך עם עצמך.‬
‫זה מה שיש.‬
‫היו לי שדות אורז.‬
‫זה כל מה שיכולתי לתת.‬
‫אבל את זה…‬
‫את חייבת לסיים.‬
‫תאכלי כבר.‬
‫תאכלי.‬
‫הילד שישחה יצטרך מכל אוויר.‬
‫אבל אז יחסרו שני מכלים למישהו שנמצא בתא 9.‬
‫ואם נחליף מפה לפה?‬
‫לא, גם זה לא מסתדר.‬
‫מייג'ור סרג'נט ג'יימס ניקולס?‬
‫הנה ניקולס.‬
‫קיבלת משלוח.‬
‫משלוח בשבילך.‬
‫תשאל את הנהג מאיפה הם הגיעו.‬
‫מאיפה המכלים?‬ ‫-אני לא יודע, המפקד.‬
‫הוא לא יודע.‬
‫מה עשית?‬
‫כלום.‬
‫מישהו בטח שמע את התפילות שלנו.‬
‫נראה לי שאנחנו חוזרים למבצע.‬
‫תפרקו אותם!‬ ‫-קדימה!‬
‫היי, טי.‬
‫מה קורה, ילד?‬
‫החבר שלך, אראן.‬
‫הוא אמר לי שהוא ראה את אבא שלי בחוץ.‬
‫אז נלחצתי.‬
‫כשאמא שלי שלחה לי את המכתב,‬
‫חשבתי שאבא שלי עדיין במיאנמר.‬
‫הוא עובד שם בבניין.‬
‫הוא לא יכול להרשות לעצמו לא לעבוד.‬
‫ואז גיליתי שהוא היה פה כל הזמן הזה בגללי.‬
‫גם ככה אנחנו בקושי משלמים שכר דירה.‬
‫עכשיו בטח נצטרך לעבור דירה,‬
‫והכול בגללי.‬
‫אחותי ואני נצטרך ללכת לבתי ספר חדשים.‬
‫אני רוצה להיות אמיץ,‬ ‫כדי להיות ראוי לקורבן שהמשפחה שלי מקריבה.‬
‫אבל אני לא מצליח.‬
‫ויש גם את מאלי.‬
‫תהיה חזק.‬
‫מי זאת מאלי?‬
‫החברה שלי.‬
‫כולם בקבוצה סומכים עליי.‬
‫ואני מאכזב אותם.‬
‫אני מאכזב את כולם.‬
‫אני מבין.‬
‫אני ממש כועס על עצמי!‬
‫מספיק שאני חושב על זה,‬ ‫ואני לא מצליח לנשום.‬
‫תקשיב,‬
‫אתה לא צריך לסחוב את העול הזה לבד.‬
‫כל מי שבחוץ…‬
‫מוכן להקריב הכול כדי לעזור לכם לצאת מפה.‬
‫אפילו אחותך ואבא שלך.‬
‫אתה צריך לעשות רק דבר אחד.‬
‫מה זה?‬
‫לנשום.‬
‫אף אחד לא מוכן להגיד מאיפה המכלים הגיעו.‬
‫אני מהמר על הארמון המלכותי.‬
‫חשבתי שאמרתי לכם לארוז.‬
‫הטיסה רק מחר.‬
‫חשבתי שעדיף שבינתיים נועיל לכם.‬
‫טוב מאוד.‬
‫החמצן אוזל, והשעון מתקתק.‬
‫אתה מוכן לצלול שוב?‬
‫וואו.‬
‫הזרם מתחזק. בוא נחזור.‬
‫נתראה בצד השני, סאם.‬
‫היי, מיאו. חדשות טובות.‬
‫קיבלנו עוד מכלי אוויר.‬
‫תהיה לנו הזדמנות להשלים את המשימה.‬
‫סליחה שדיברתי אלייך לא יפה קודם.‬
‫אני יודע כמה את מקריבה.‬
‫מאז שהתחתנו,‬
‫בתור אישה של אריה ים,‬
‫התבקשת להקריב את הרגשות שלך.‬
‫צדקת.‬
‫אני חושב…‬
‫שיש לי מזל שיש לי אותך.‬
‫את מכירה אותי יותר טוב‬ ‫מאשר אני מכיר את עצמי.‬
‫אז כן.‬
‫אני עוד לא יכול לחזור.‬
‫אני רוצה להישאר ולעזור.‬
‫לכן עניתי לצ'ט ובאתי עד לפה.‬
‫ולכן אני לא יכול לעזוב.‬
‫אני חייב לנסות עוד פעם.‬
‫יש פה כל כך הרבה אנשים שמנסים.‬
‫זה מראה חזק.‬
‫אפילו הילדים מנסים.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני לא אגיע הביתה.‬
‫תסלחי לי.‬
‫אני פשוט לא יכול לעזוב אותם עד שאהיה בטוח‬
‫שנתתי כל מה שיכולתי לתת.‬
‫הסיבה למותו‬ ‫של לוחם אריות הים ג'ה סאם אינה ידועה,‬
‫אך הקורבן שהקריב‬ ‫עתיד לשנות את מהלך תוכנית החילוץ.‬
‫הוא זכור, ובצדק, כגיבור לאומי.‬
‫הפרק מוקדש לו ולאשתו האהובה, מיאו.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬