- Dobrý den. - I vám.
Už tam budeme.
Dobrá.
Znáte mé nové zaměstnavatele dobře?
Velmi.
Jsou laskaví?
- Podle mě ano. - Mají děti?
Ano, mnoho.
Tady bydlí vaše rodina.
- Jak to víte? - To ví přece každý.
Zbytek cesty půjdeme pěšky?
Je to blízko.
Chápu.
Jak blízko?
Opravdu kousek. Vaše nové místo je u mě doma.
Tedy kde přebývám, když zrovna zaskakuji za vikomta.
Nemůžu pracovat pro vás!
Technicky vzato vás zaměstná máti. Zamilujete si ji.
Kam jdete?
Děkuju za odvoz a nabídku, ale najdu si místo jinde.
Vážně?
Obepsal jsem přátele,
ale jejich ženám někdo řekl, ať vás neberou.
Tím pádem se vrátím na venkov, kde nejsou tak vybíraví.
A co když si tam nic nenajdete?
Nebo zase skončíte u někoho jako Cavender?
Kdybych věděla, kam mě vezete, nikdy bych od něj neodešla.
Tento týden zde budu mít nějaké zařizování okolo panství,
ale nehodlám vás nijak obtěžovat.
Je to velký dům.
Takřka se neuvidíme.
Snažím se vám pomoct. Hlavně proto, že podle všeho nemáte jinou možnost.
Nevím, co slyšely manželky vašich přátel, ale musí jít o nějaké nedorozumění.
Samozřejmě.
Vždyť vás znám,
Sophie.
Jestlipak to není můj syn, po kterém se opět slehla zem?
Zdravíčko, máti.
Lady Bridgertonová. Těší mě.
Sophie Peková, milostpaní.
Omluvíte nás na chvilku?
- Wilsonová, hospodyně. - Dobrý den.
Nedostala jsi můj dopis?
Ano, ale vrátil ses, než ti dorazila odpověď.
Bohužel nemáme volné pozice a paní Wilsonová slyšela,
že se tomuto děvčeti nedá věřit.
Na klepech mi nesejde, máti. Má mou plnou důvěru.
- Zachránila mě. - Jsi zraněný?
- Díky Sophie se zotavuji. - Co se stalo?
To je na déle, ale jsem v pořádku
a Sophie zoufale potřebuje práci.
Moc vám děkuju.
Prý jste mému synovi zachránila život.
Za to, co jste pro něj udělala, jsem vám vděčná.
O nic nejde.
Máte doporučení od vašeho předchozího zaměstnavatele?
Já… Ne…
Ten nebyl příliš laskavý.
Phillip Cavender.
Chápu, ten hoch se mi nikdy nezamlouval.
Povězte mi o své kvalifikaci.
Zrovna jsem říkala, že se vyznám v nejnovější módě.
- Umím uklízet, šít, číst, psát… - Mluví francouzsky.
- A latinsky. - Božínku, to bych nečekala.
Mé dcery by možná ocenily komornou.
Eloise potřebuje popíchnout a Hyacinth společnici.
Jsme domluvené.
Zavedete Sophie do pokoje, paní Wilsonová?
Děkuji, lady Bridgertonová.
A pane Bridgertone.
BRIDGERTONOVI
Nejlaskavější čtenáři,
umění malby portrétů
spočívá ve vystižení dam a pánů tak, aby vypadali co nejpřirozeněji…
a zároveň musí dát vyniknout drobným nuancím
skrývajícím se pod povrchem.
Zachycení takových detailů vyžaduje bystré oko a trpělivost,
jež pisatelka těchto řádků postrádá,
neboť právě ostřížím zrakem pozoruje každý pohyb
Benedicta Bridgertona,
jenž se konečně navrátil do společnosti.
Lov pokračuje.
Whistledownová se ohledně záměrů pana Bridgertona jistě plete.
Alespoň nás přestala nudit těmi unylými válkami o služebnictvo.
Agatho?
Portrét však zachycuje pouze jediný okamžik
a pisatelka těchto řádků si není jista,
zdali současná podobizna pana Bridgertona naznačuje
jakýkoliv zájem o manželský trh.
Každý návrat do společnosti s sebou totiž nese řadu podmanivých rozptýlení.
Máš na starost slečnu Bridgertonovou a Hyacinth.
Tohle jsou jejich pokoje.
Slečna Bridgertonová stále čte
a často předstírá nemoc, aby nemusela do společnosti.
Slečna Hyacinth se naopak už čtyřikrát pokusila vplížit na ples.
Prádelna.
Kuchyně.
Želé je skoro hotové, paní Wilsonová.
A co Gregory?
- Bude tu co nevidět. - S předstihem jako vždy.
Prosím o pozornost.
Tohle je Sophie, nová komorná.
John.
Lokaj. Dáš si želé?
Ne, děkuju.
Konečně někdo, kdo odolá Johnově šarmu.
Budeme si rozumět.
Taky bych ocenil přítelkyni. Kde jsi pracovala naposledy?
Někde jako tady?
Dům, kde jsem byla většinu života, měl jen osm služebných.
Osm?
A kdo uklízel, šil, pral a česal milostpaní?
No, to jsem všechno dělala já.
No nic.
Želé je hotové.
Pomůžu vám.
To není tvoje práce, Sophie.
Já bych pomoc ocenila. Vážně.
Ráda tě zase vidím. Vypadáš úplně jinak.
Pojď sem.
Nebýval jsi menší?
Možná je vyšší, ale pořád je to vyžle.
Na Etonu je nejlepší, že tam sestry nesmějí.
- Gregory! - Stýskalo se nám!
Vítej doma.
Všimli jste si na mně něčeho?
Nemáš tmavší vlasy?
Někdo je tu připravený na první holení.
Pošlete pro holiče, než mu vyrazí druhý vous.
Nechala jsem ti připravit želé.
Želé? Teď mám vytříbenější chutě.
Ocením spíš skotská vejce a pořádně silný šálek čaje.
Jak vyspělé.
Dobrá tedy. Přesuneme se do salónku na čaj.
Měl jsi dlouhou cestu? Hlavně, že už jsi doma.
Než vejdeme, mám pro tebe důležité oznámení.
Rozhodl jsem se najít svou dámu ve stříbrném.
Já myslela, že jsi to vzdal.
Tak snadno se nevzdávám.
Jsem odhodlaný ji najít,
i když to nebude jednoduché, pokud si nepřeje být nalezena.
Vzhledem k vašemu skandálnímu prvnímu setkání
bys měl zvolit diskrétnější přístup.
Paní Wilsonová může shromáždit portréty dam ze seznamu hostů.
Děkuju.
A ta druhá služebná z mého dopisu je také velmi schopná.
Beze všeho, pokud umí pracovat.
Pro mého syna, který si hodlá najít ženu, cokoliv.
Hej. No tak!
Tato dáma vypadá moc hezky a má tmavé vlasy…
- To není ona. - Ne?
Jsi si jistý?
- Slečno Sophie! - Hazel!
Bála jsem se o tebe.
Není čeho, nebesa mě vyslyšela.
Nebo teda pan Bridgerton.
Prý ti slíbil, že mi najde práci. Díky bohu, že drží slovo.
Popovídáme si pak.
Dva, dva, tři. Tři, dva, tři.
Čtyři, dva, tři. Pět, dva, tři.
Výborně, slečno Hyacinth.
Sedm, dva, tři. Osm…
Máš na mě dohlížet, Eloise.
Nepodívala ses ani jednou.
Pokud si mamá myslí, že mě tímto donutí zapracovat na sobě,
šeredně se plete.
Dáme si krátkou přestávku.
Představa, že mě tvé hodiny jakkoliv ovlivní, je absurdní.
Já bych měla ovlivňovat tebe.
Copak se musíme vzájemně ovlivňovat?
Jestli nechceš pozorovat mé lekce, můžu ti raději přečíst něco o baletkách.
- Nebo ti ukážu svou sbírku stuh. - Nechci poslouchat o baletkách.
Ani mluvit s nápadníky.
Pokud však život staré panny obnáší péči o sourozence
a poslouchání blábolů o stuhách a balerínách, asi to nesnesu.
Jak víš, že se ti ta kniha nezalíbí?
Je o Marii Sallé.
Je známá tím, že si vymýšlela vlastní kroky. Byla to průkopnice.
Já tu knihu už četla.
Vidíš?
Máte teď něco rozečteného?
Praktickou výchovu od Edgeworthové.
Mám ji z domku vašeho bratra.
Tu neznám. Četla jste Nudu?
Ano, ale lépe píše ze ženského pohledu.
Dobrý postřeh. Někdy si budeme muset vyměnit knihy.
Dobré ráno.
Hodláš hrát na klavír v soukromí?
Ne, proto tady…
Johne?
Ano?
- Omlouvám se. - Promiň.
Čemu vděčím za to milé překvapení?
Ničemu. Já…
Jen jsem si chtěla
spontánně…
vychutnat čaj.
Dáme si?
Duchové promlouvají.
Říkají mi…
čtyři.
To není možné! Musela ses koukat.
- Mám dar. - A tím darem jsou lstivé triky.
Pokud jsi skutečně jasnozřivá,
určitě víš, kdo jsou naši noví sousedé.
Myslím…
že to jsem já,
až se provdám za zámožného gentlemana.
Viděl jsem vycházet paní domu, ale žádného pána.
Možná je to něčí zámožná milenka.
Milenky v této čtvrti nebydlí, Celio.
Smetánka by s někým takovým nechtěla mít co do činění.
A co ty, Sophie?
Máš nějaký skrytý talent?
Já…
Pokud za talent nepovažujete šití, nemám se čím chlubit.
Vztyk.
Musíme dámy připravit na večeři u lady Danburyové.
Kočáry už budou připravené.
Děkuji.
Paní Wilsonová?
Milostpaní?
Paní Wilsonová.
Měla bych… Říkala jsem si…
- Máte hlad, milostpaní? - Ne.
Právě teď…
Chtěla bych se…
Ráda bych si dala… čaj,
ale nevím, jak na to.
- Můžu nechat vyrobit pozvánky… - Ne tento čaj.
Jak bych to…
Večerní čaj s někým… o samotě.
Jak by se to dalo zařídit?
Doporučila bych ho podávat zde.
Služebnictvu můžu dát na večer volno.
O všechny vaše potřeby bych se postarala sama.
- Budete mít soukromí. - Soukromí?
- Znáte mé děti. - Nemůžou někam vyrazit?
Naléhám na Francescu, aby uspořádala rodinnou večeři.
Mohla bych… onemocnět?
To byste mohla.
Osobně se postarám o to, aby vaše večerní dýchánky
zůstaly zcela bez povšimnutí.
Děkuji, paní Wilsonová.
Čaj pijí všichni, milostpaní.
Ano, to je pravda. Pijí ho všichni.
Musíme užívat života.
Ty jsi elegán.
Dobrý večer, Sophie.
Pane Bridgertone.
Pardon.
- Promiňte. Takto tu budeme celou noc. - Ano.
Jak se vám u nás líbí?
Nejsou na vás mé sestry příliš?
Ne, vůbec ne.
Obě jsou plné překvapení.
To je dobře.
Nejspíš.
Pořád se na mě zlobíte, že jsem vás přivedl k nám?
Ne.
Všichni jsou velice laskaví.
Vlastně vám musím poděkovat
za zajištění pozice pro Hazel.
To nestojí za řeč.
- Jdete na večeři k lady Danburyové? - Ne.
Ta je naštěstí jen pro dámy.
- Neužíváte si její společnost? - Tak to není.
Já jen…
Pamatujete, jak jste se u mě v domku
ptala na to, jestli se někdy necítím nemístně?
To je jedno.
- Potřebujete pomoct? - Nemůžu najít svého komorníka.
Smím?
A je to.
Děkuji, Sophie.
Povězte, lady Bridgertonová.
Už Benedict
našel svou neznámou dámu?
Takže on je ten svobodomyslný požitkář z Listů?
- Ano. - Myslela jsem si to.
A teď to mám potvrzené od autorky.
Ukázala jsem mu portréty snad všech mladých dam z bálu,
ale on tvrdí, že to není žádná z nich.
Přece jen možná tu sázku s královnou vyhrajete.
Tu o to, že se Benedict neožení?
Královna si nedala říct.
Vzhledem k našemu pátrání
má lady Whistledownová možná víc rozumu než já.
Myslíte, že je rozumná?
Nebo se z ní…
ze mě stala figurka Jejího Veličenstva a všech nedočkavých mamá?
Jak přesně Benedict tu mladou dámu popisuje?
Ráda vám pomůžu. Stejně se poněkud nudím.
To byste byla zlatá.
A ty toho víš stejně jako já, možná víc.
Má drahá.
Neuspořádáš rodinnou večeři?
Rádi bychom viděli tvůj nový dům.
Já…
nevím, jestli jsem na to připravená.
Jestli jsme na to oba připravení.
Takže za týden?
- Bude vám to stačit? - Je velmi inteligentní.
Francouzsky, latinsky a korejsky.
Má přečtenou půlku naší knihovny.
- O kom to mluvíte? - O mé nové úžasné komorné.
Sophie je i má komorná.
Na komornou má poněkud nezvyklé vzdělání.
Je pozoruhodná. O umění toho ví víc než naši bratři
a má talent na přírodní vědy.
Na co si připijeme?
Možná na Benedictův knoflík.
Věnuje mu dnes víc pozornosti než nám.
Na Benedictův knoflík!
Jak pokračuje pátrání po té dámě z bálu?
Máti řekla Penelope, že jsi zahájil další, nepříliš úspěšný lov.
Ty, Penelope i máti máte pravdu.
Upřímně řečeno jsem ji viděl už tak dávno,
že si sotva vzpomínám, jak vypadala.
Benedicte!
Rád tě vidím zpátky ve městě.
- Pamatuješ na slečnu Virginii? - Samozřejmě. Těší mě.
- Potěšení je na mé straně. - Omluv nás.
- Tví přátelé? - Ano, oba dva.
Hiscox mi na venkově řekl, že si našel milenku
a že jsou zamilovaní.
Takový život mě vůbec neláká.
Víš, že Anthony míval milenku?
- Ještě před Kate. - Vážně?
Ani mě to neláká.
Ale je to běžné. Polovina přítomných mužů nějakou má.
Musíme se ženit dle postavení, ale lásce občas neporučíme.
Potřebuju dolít.
Prý mě chcete vidět, milostpaní.
Sophie. Posaďte se, prosím.
Dáme si čaj.
Chtěla jsem vám poděkovat za záchranu života mého syna.
- Jen jsem dělala svoji práci. - To jste u nás ještě nepracovala. No tak.
Prý jste si získala nejnáročnější členku naší rodiny.
Eloise o vás neustále mluví.
Říká, že jste velmi sečtělá.
Prozradíte mi o sobě něco?
Co byste chtěla vědět?
Můžete začít tím, jak někdo tak vzdělaný jako vy
skončil na venkově.
Jste ze stejné vesnice jako Cavenderovi?
Ne.
Vyrostla jsem v Aylesbury.
Má tehdejší paní byla tak laskavá,
že mě nechávala dohlížet na lekce svých dětí.
Ke Cavenderovým jsem se dostala nedávno.
Od té předchozí rodiny jste odešla z nějakého důvodu?
Nakonec jsme se s paní domu nepohodly.
Nerada bych zabíhala do detailů.
Dobrá.
A pak jste odjela do našeho domku?
Ano.
Neplánovali jsme to,
ale zastihla nás bouře
a kvůli tomu zranění jsme nemohli jet dál.
Snad jste se tam s mým synem takto ve dvou nenudili.
Byli tam s námi Crabtreeovi.
Rozhodně jsem se nenudila.
Vlastně jsem si to neskutečně užila.
Do těch končin jsem se vždy chtěla podívat.
A vaše rodina stále bydlí v Aylesbury?
Oba rodiče už bohužel zemřeli.
Chápu.
To mě moc mrzí.
Vím, že toto vnímáte jako dočasnou pozici,
ale klidně u nás můžete zůstat natrvalo.
Má děvčata si vás zamilovala. Jako my všichni.
Děkuji, lady Bridgertonová.
- Zvážím to. - Dobře.
Prosím,
dejte si dort.
Teplý je nejlepší.
Mám zkrátka takové nutkání Sophii ochraňovat.
Zdá se mi, jako by před něčím utíkala.
Co si myslíte o Alice Mondrichové?
Je úžasná.
Její společnost mě potěšila. Obzvlášť, když nám teď pomáhá s pátráním.
Říkala, že má možnou kandidátku.
Zahájila vlastní vyšetřování.
Líbí se mi víc a víc.
Violet.
Nacházím se ve svízelné situaci.
Mám pro paní Mondrichovou jistý dar,
ale ve výsledku to není ani tak dar pro ni jako spíš pro mě.
Vím, že je to sobecké, ale copak si nesmím nic dopřát?
- Je to takový prohřešek? - Přitíží to nějak paní Mondrichové?
Naopak, bude to pro její dobro. Nebude se jí to líbit, ale prospěje jí to.
A přesto
mám pocit, že nejvíc z toho budu těžit já.
Také se často obávám, že je má touha po jistých věcech sobecká,
ale přesto…
si je zasloužím. Stejně jako vy.
Na vlastních tužbách není nic sobeckého.
Máte právo být tak šťastná nebo svobodná, jak si jen přejete.
Pomohla jste tolika lidem, Agatho.
Zasloužíte si být šťastná.
Ano.
Musíme užívat života.
Výš? Nebo níž?
Takto vypadají dobře.
Chci to tu mít dokonalé, než k nám někoho pozveme.
Prozradíš mi,
čemu vděčím za tu nedávnou ranní návštěvu?
Omlouvám se.
Nevím, co mě to popadlo.
To já také ne… ale poměrně se mi to líbilo.
Vážně?
V soukromí se snažím krotit s ohledem na tebe
a tvé pohodlí,
ale pokud bys ráda byla…
expresivnější, rád se přizpůsobím.
Taky se ti ráda…
přizpůsobím.
- Omlouvám se, jsem na odchodu. - To ne.
Chci říct… to nemusíte.
Nenechte se rušit.
Obdivovala jsem hvězdy.
Alespoň se o to snažím.
Je jich tu vidět méně než ve vašem domku.
Ano.
Zdá se, že všechny krásy světa jsou v Mayfairu poněkud tlumenější.
Naše chvíle na venkově mi chybí.
Dobrou noc.
Neodcházejte, prosím.
Nechci, abyste odešla.
Vaše matka mi dnes nabídla trvalou pozici.
A přijmete ji?
Odmala jsem si přála být součástí rodiny, jako je ta vaše.
Už jen práce zde je jako sen.
Zasloužíte si mnohem víc,
Sophie.
Nevím, jestli je moudré zde zůstávat.
Proč?
Protože…
Jestli zde chcete pracovat, nechci vaši pozici ohrozit.
Ne.
Dobrou noc, pane Bridgertone.
Její Veličenstvo má rádo hluboká pukrlata.
Budu promlouvat za nás obě.
Vy mluvte, jedině pokud budete tázána.
Nečekala jsem, že i posezení u čaje bude tak náročné.
Vaše Veličenstvo.
Pamatujete si paní Alice Mondrichovou,
jejíž nejstarší syn je dědicem panství Kent?
Paní Mondrichová, povězte Veličenstvu, co jste řekla mně.
Vaše Veličenstvo,
mám sousedku, která odpovídá popisu té záhadné dámy,
a po troše zkoumání si myslím, že by to skutečně mohla být ona.
Vskutku?
Už jste o tom zpravila lady Bridgertonovou?
Dnes ráno jsem jí poslala dopis.
Doufejme, že je vaše teorie správná, paní Mondrichová.
Vaše Veličenstvo?
Ano.
Může být mou novou dvorní dámou.
Děkuji, Vaše Veličenstvo.
Vy jste…
Můžete jít.
Dorazila jste právě včas na čaj
a nejnovější Whistledownovou.
Nejlaskavější čtenáři,
zdá se,
že Velká válka o služebnictvo
se konečně začíná uklidňovat
a v nastalém tichu
naše společnost prahne po čerstvých klevetách.
Objevily se spekulace o tom,
která zámožná rodina se chystá nastěhovat
vedle Bridgertonových.
Pisatelka těchto řádků
jim však popravdě příliš neholduje.
Copak smetánka netouží po něčem víc…
vzrušujícím?
Neruším?
Ty nikdy.
Psala mi lady Danburyová.
Paní Mondrichová má sousedku s tmavými vlasy,
která odjela z města hned po bálu,
ale už je zpět a rodiče jí ani jejím sestrám nezařídili hodiny tance.
To je fantastické.
- To musí být ona. - Je to slečna Hollisová.
Slečna Hollisová?
S tvým svolením ji s její matkou pozvu na čaj
a ty úplnou náhodou půjdeš kolem.
A možná bychom neměli zmiňovat její masku ani tu rukavici.
Budu ztělesněním šarmu a grácie.
Dávej pozor.
Prr.
Zařídila si nové prostory
a její návrhy jsou tuto sezónu nádherné.
Zajdeme tam, ale tvému otci ani muk.
Omlouvám se. Nevěděl jsem, že máš společnost, máti.
Dovol mi ti představit lady Hollisovou a její dceru slečnu Hollisovou.
Připojíš se k nám?
Vyrůstala jste na venkově?
Ve městě i na venkově.
Na sezónu zůstanu tady, ale chybí mi čerstvý vzduch.
Nejvíc zbožňuji svobodu, kterou venkov skýtá.
Člověk může být sám sebou,
když ho neustále někdo nepozoruje.
A co vaše další zájmy, slečno Hollisová? Užíváte si plavání?
Plavání?
Ano, například v jezeře,
které bývá klidné a mělké,
nebo v moři,
které je zase… širé… a hluboké.
To zní skoro jako nějaká hádanka.
Plavu poměrně ráda.
Hlavně v moři.
V dětství jsme navštěvovali pobřeží Francie.
Umíte francouzsky?
Někteří učitelé tvrdí, že má výslovnost by mohla být lepší,
kdybych tolik nehýbal čelistí.
To bych se s nimi hádala.
Výslovnost máte dokonalou. Mohl vám ji vytknout jen hlupák.
- Tak Francie? - Ano.
Colin ji navštívil mnohokrát. Prý je to tam nádherné.
- Možná mě tam jednou vezme. - Ano.
Chcete někdo dolít?
Kde je Hazel nebo Celia?
Jsou zaneprázdněné, tak jim vypomáhám, milostpane.
- Chcete dolít, slečno Hollisová? - Pokud mohu.
Kam přesně jste jezdili?
V Paříži prý bývá krásné počasí.
Velmi slunečné.
Na pobřeží.
Hodně jsme cestovali.
Jih Francie je poněkud teplejší.
Děkuji, já už nebudu.
Sakra!
Benedicte.
Moc se vám… Odpusťte mi.
Nechte to být.
Přinesu nový šálek.
Nějak se nám připozdilo.
Ano.
Měly bychom jít. Večer nás čeká jedna rodinná událost.
Máte to tady krásné.
Už dlouho jsem se k vám chtěla podívat.
Copak jste nebyla na mém maškarním bále?
Chtěla jsem přijít, ale bohužel jsem onemocněla.
Možná se mi jen někdo v převleku podobal.
Nuže, jsem rád, že jsme vám splnili sen.
Pane Bridgertone.
Můžu vám pomoct?
Neříkejte hlouposti.
Omlouvám se, Sophie.
Nevěděl jsem, že budete podávat čaj.
Co na tom záleží? Jste urozený pán.
Ti se dvoří mladým dámám a já po nich jako služebná uklízím.
Tak už to chodí.
Ale… alespoň jste nemusela být u toho.
Takovými poznámkami mi vážně nepomáháte.
Nemluvě o těch pošetilých myšlenkách, které jste mi tu včera nasadil do hlavy.
Nehodlám se dvořit slečně Hollisové.
- Nemůže se srovnávat s… - S kým?
Co tady pořád děláte?
Každý den vás vídám na každém rohu.
Lepší pozici jsem nikdy neměla,
ale nemůžu tady zůstat, pokud mi to budete kazit.
Všechno kazíte.
Nemají staří mládenci žít ve vlastních bytech?
Možná bych v tom svém měl začít trávit víc času,
pokud vám to bude příjemnější.
Bude to tak lepší.
Prosím.
Dobrá tedy.
Pokusím se vracet jen zřídka.
Děkuju.
Mimochodem byste měl.
Co bych měl?
Dvořit se slečně Hollisové.
Vypadala moc mile.
Jako z pohádky.
Jistě, pane.
A je to.
Johne!
Francesco?
Ano?
Vždyť víš, že to nemusíš dělat.
Co?
Nemusíš to hrát jen kvůli mně.
Nedosáhla jsi vrcholu, že ne?
Ne.
Nedosáhla.
A lhala jsem ti. Ještě jsem ho nedosáhla.
- Nikdy. - Francesco.
- Jistě kvůli tomu nemůžu počít. - Francesco.
Nevím, co je se mnou špatně.
Nic s tebou není špatně.
Jak ses cítila před tím…
Předstíraným vrcholem?
Cítila jsem…
příjemné…
mravenčení.
A teplo.
Dobře.
Když jsme spolu,
tak to pro mě…
není jen o početí dítěte.
Když jsme spolu, cítím, že k tobě mám rázem mnohem blíž.
Nejen tělem, ale…
i duší.
Vynasnažím se ti dopřát, cokoliv si v životě budeš přát.
Děti.
I vrcholy.
A chci, abys věděla, že jsi dokonalá taková,
jaká jsi.
Jsme dokonalí takoví, jací jsme.
Na vybroušení detailů máme celý život.
Za chvíli tu bude.
Co jste se viděly, ani nepromluvila.
To dělává, když se zlobí, a tentokrát za to rozhodně nemůžu já.
V tom máte pravdu.
Na návštěvu je docela brzy.
Chtěla… jsem vám to vysvětlit.
- Není co. - Já bych vysvětlení ocenil.
Nechci být dvorní dáma.
To je…
Počkej… Ty nechceš být dvorní dámou?
- Proč? - Prostě nechci.
Ale proč? Víte to vůbec?
Proto, že jsem se vás nezeptala,
nebo proto, že se bojíte?
Na nic se mě neptala. Prostě mě předhodila královně.
Potřebovala jsem vás klidnou.
Jinak by vás ovládl strach a vy byste zavrhla
ten nejlepší dar, jaký si lze přát.
Dar?
Jak jsem řekla, stát se dvorní dámou je čest,
o které se většině ani nesní.
Já o ní nikdy nesnila.
Nesnila jste ani o sídle rodu Kentů a hle.
O takových věcech nemusíte předem snít.
Stačí dostat příležitost, abyste dokázala, že jste jich hodna.
A vy rozhodně hodna jste, Alice.
Potřebuje někoho jako vy.
Jen podívejte, jak se se mnou hádáte a nehodláte ustoupit.
Jste inteligentní a máte vytříbený charakter.
Nepocházím z vašeho světa.
Přesně tak, nepocházíte.
Jste jiná, protože pocházíte z prostších poměrů.
Stejně jako kdysi já,
ale jakmile jsem dostala příležitost, odmítla jsem se jí pustit.
I vy můžete být nezastavitelná, zatímco budete stát po královnině boku.
Podívejte, jaký svět jsem jí pomohla vybudovat.
Nejste jako ostatní dvorní dámy.
Nebudete jen pokyvovat, řeknete jí pravdu.
Budete mít na paměti, že je to královna, ale ne vždy k ní tak budete přistupovat.
A to ona potřebuje.
Jen tak si získáte její přátelství.
Já nechci…
Přátelství s královnou?
Nikdy se vám nevyrovnám.
To po vás ani nežádám.
Žádám vás, abyste své královně a zemi sloužila podle sebe.
Alice, ukažte,
co ve vás je.
Prý jsi odmítl pozvání na Francesčinu večeři
a včera večer jsi spěšně odešel.
Souvisí to spolu?
Jen chci nějaký čas pro sebe.
Mrzí mě, že slečna Hollisová není tvá dáma ve stříbrném.
To nic.
Asi bych to měl vzdát.
- Už ani nevím, zda vůbec existuje. - Nejspíš ne.
Alespoň ne taková, jakou sis ji vysnil.
Možná proto tě to k ní tak táhlo.
Odjakživa jsi měl bujnou fantazii.
Ty tedy umíš člověka povzbudit.
Do jisté míry ji máme všichni.
Já stále za každým rohem čekám tvého otce.
Zároveň však vím, že láska vzkvétá v realitě.
Z té jsou naše srdce živa.
Je skvělé o něčem snít, ale za představami by ses mohl hnát donekonečna.
Toto jistě není naposledy, co tě někdo zaujal.
Ať už dáma ve stříbrném, nebo někdo jiný.
Věř mi.
Nechala jsem se porazit, protože jsem věděla, že prohraju.
Jsi vážně… fascinující.
Vím, že máte přestávku,
ale dám vám místo toho volno na celý večer.
Všichni jsou u Kilmartinových nebo zaneprázdnění.
Nikdo tu nezůstane, musíte ven z domu.
Dobře.
Sophie.
Nezajdeš s námi konečně do hostince?
To zní dobře.
Víte, kdo s námi půjde?
No hurá!
Sophie!
Paní Wilsonová.
Chtěla jsem vám říct, že jsem se zde rozhodla zůstat natrvalo.
To ráda slyším.
Všichni si tě tu moc cení.
Proneseme pár slov?
Děkuji, že jste přišli.
Omlouvám se, že to trvalo tak dlouho, ale chtěli jsme to tu mít dokonalé.
A teď už vše dokonalé je.
- Myslela jsem, že dorazí i mamá. - Dnešní večer byl vlastně její nápad.
Zdá se, že ochořela.
- A kde je Benedict? - Třeba má stejnou nemoc.
Že to Francesca všechno zařídila naprosto perfektně?
Nemůžu se dočkat vlastního domu.
Hlavně zase nezačínej o dovednostech, domácnosti a vdavkách.
Už to nedokážu poslouchat.
Víš…
říkala jsem si, že tě třeba nezajímám já,
ale začínám si myslet, že jsi zahleděná pouze do sebe.
Je tu další host, milostpane.
Doufám, že jsem vám chyběla.
Michaelo! Proč nesedíš v kočáře?
Mému kočímu se na dlouhých cestách očividně dělá nevolno.
- Přineste mu vodu a vědro. - Ano, milostpaní.
Jaké to milé překvapení.
Opravdu?
Vypadáš, jako bys spatřila ducha.
Pojď sem.
Můžeš vstoupit.
Paní Wilsonová říkala, že čaj se podává na neobvyklém místě.
- Toto je vskutku neobvyklé. - To tedy ano.
Mám to chápat tak, že…
Že já jsem ten podávaný čaj.
- Nemusíme spěchat. - Svlékni se.
Dostali jsme volno!
- Už se těším. - Bude to zábava!
Zapomněla jsem si peníze.
Sejdeme se v hostinci.
Sophie?
Co tady…
Myslela jsem, že…
Pokud chceš, odejdu.
Ale popravdě
se držím dál, protože tě nedokážu dostat z hlavy.
V každém pokoji okamžitě hledám tebe.
Buší mi z tebe srdce.
Realita s tebou je opojnější
než ta nejbujnější představa.
Nedokážu bez tebe žít.
Benedicte.
To, že si zasloužíš víc, jsem myslel vážně.
A jsem odhodlaný ti to dopřát.
Sophie…
staň se mou milenkou.
Už jdeš, Sophie?
Čekáme na tebe!
Jistý moudrý muž jednou řekl,
že celý svět je jeviště a každý z nás má svou roli.
Některé zavedené role mohou být po delší době svazující.
Copak? Co se děje?
Nic. Jen jsem…
šťastná.
Co se však stane, když se člověk rozhodne rozehrát novou hru?
Vytvoří tím něco nečekaného?
- Ty sis teda dala načas. - Můžeme vyrazit?
Nebo dá vzniknout…
Vždy jsem chtěla žít na Grosvenor Square.
Vítejte doma, milostpaní.
…něčemu mnohem horšímu, než si kdy dokázal představit?
PODLE ROMÁNŮ JULIE QUINNOVÉ
Překlad titulků: Eliška K. Vítová