Det är ett missförstånd.
Hon som lät gripa mig betalade mig aldrig lön.
-Lita inte på henne. -Det är inte jag som är domare.
Kan ni skicka efter någon åt mig?
Alfie Barrow. Han jobbar för nya Lady Penwood på Penwood House.
Varken er arbetskamrat eller andra som kan tala å era vägnar
kommer sannolikt att bli trodda.
Om damen som skickade mig har något att säga om saken
ser hon till att alla som talar för er blir personligt ruinerade.
Så jag kan skicka efter vem ni vill, men tänk på besväret ni orsakar dem.
Nej, ni har rätt.
Ta filten.
Om ni döms,
är ett liv bakom galler det bästa ni kan vänta er.
FAMILJEN BRIDGERTON
Kära societet.
Hennes Majestät Drottningen hedrar er med en generös inbjudan
till säsongens tillställning.
Som alla baler er drottning anordnar
blir det årets flottaste afton.
Full av spektakel, glamour, läckerheter… Sådant där, ni vet.
Er närvaro efterfrågas. Er stil är nödvändig.
Frånvaro utan anledning kommer att noteras.
Lite hopp för säsongen till slut.
Eftersom vi sörjer slipper vi i alla fall att gå på drottningens bal.
-Förlåt, jag försökte bara… -Givetvis. Det är en lättnad.
Jag och John älskade att slippa tillställningar tillsammans.
Just det.
Notera att det är en tillställning i lady Agatha Danburys ära.
Hon har valt att lämna London för att fara…
…någon annanstans.
Är det inte ett hån mot lady Danbury?
Den här texten är så liten
att jag knappt kan läsa den.
Nu när hon inte har Whistledown att reta kanske drottningen har nya fiender.
Vet du nåt, Rae?
Om lady Danbury och drottningen?
Det gör jag inte.
Nej.
Givetvis inte.
Rae är en bra hushållerska. Att du saknar Varley…
Saknar Varley? Var får du något så befängt ifrån?
Jag tänker inte på henne.
Jag har övervägt att sluta varje morgon.
Utom idag.
Änkeladyn var ganska trevlig när hon vaknade.
Det är för att hon lyckades få sin före detta tjänsteflicka gripen.
Och i detta ögonblick
tror jag att lord Stotter bakom denna dörr tänker fria till fröken Li.
Ja!
Min blivande fru.
Vi ses snart, och förhoppningsvis varje dag efter det.
Ni är säsongens bästa par!
-Se på ringen! -Grat…
Nu måste du välja kläder till drottningens bal.
Där kan ni tillkännage förlovningen.
Vart ska du, mamma?
Till häktet, förstås. Visste du inte? Det var ju du som ledde mamma till Sophie.
Rosamund!
-Har du låtit gripa Sophie? -Tjuvar ska inte undgå rättvisan.
Sophie är ingen tjuv, mamma. Hon var alltid god mot oss.
Jag vill inte höra mer från dig. Jag är snart tillbaka.
Du har lyckats bra, Rosamund.
Tänker du inte gratulera mig?
Gratulerar, syster.
-Var är hon? -Det är mitt fel.
Jag trodde att hon var en tjuv och hjälpte änkelady Penwood.
Men fröken Posy förklarade att jag misstog mig.
Sophie arbetade här i huset när änkeladyn bodde här, inte sant?
Men har hon någon familj?
Färre ord, tack. Jag vet vem vi ska gå till.
Oj, är det ett automatiskt grillspett?
De här två har ett mycket brådskande ärende.
Hyacinth kan visa dig sin samling vackra band.
-Hon har många nya. -Den är inte så imponerande.
Jag tänkte vänta med att åka till Eton för att vara med dig.
Nej, gör inte det.
Jag är så tacksam för ert stöd och all uppmärksamhet, men…
Jag tror att er syster vill att vi ska bete oss som vanligt ett tag.
Ja. Tack. Vi kanske kan tala om någon annan istället.
-Hur mår du, mamma? -Hur är det med din vän lord Anderson?
-Lord Anderson… Han… Tja… -Mamma, vi måste tala om Sophie.
-Ursäkta att jag avbryter. -Francesca…
Jag vill verkligen se din samling band. Kom nu.
Du också, Gregory.
Frågade du henne?
-Frågade vad? -Vem?
-Nej, hon hade redan åkt. -Vet du vart?
-Ursäkta mig. -Vem menar ni?
Sophie har åkt till Amerika.
Jag försökte hinna till skeppet men hittade henne inte.
Jagade du Sophie till hamnen? Vad pågår här?
Er bror är förälskad i er kammarjungfru, men hon åkte utan att ta farväl.
-Frun. -Ursäkta, vad?
-Skriv inte det. -Jag skriver inte längre.
Hon får inte åka till Amerika. Hur hyr man en båt?
-Jag kanske hinner ikapp. -Det ordnar sig.
Kan ni vara tysta en stund?
Tack. Hazel har något att berätta.
Förlåt att jag stör, men jag har en god och en dålig nyhet.
Den goda nyheten är att ni inte behöver någon båt.
Det är någon som vill träffa dig.
Hej, Sophie.
Vad oförskämt.
Du borde vara tacksam att en dam kommer till en sån här plats.
Särskilt som jag tänkte hjälpa dig.
-Hjälpa mig? -Ja. Jag vill vara generös.
Du kan slippa rättegång och allmän förödmjukelse.
Skammen för familjen Bridgerton som gömde dig.
-Hur? -En bekännelse, så klart.
Det skulle göra det hela mycket lättare
om du erkände att du låtsades vara en du inte är, och att du stal.
-Det gjorde jag inte. -Jo.
Du har stulit allt från mig.
Och jag ger dig ingenting mer genom att erkänna.
Du har alltid gjort så dåliga val.
Nu får du i alla fall vad du förtjänar.
Vakt! Jag är klar här. Det kommer inte att gå bra för dig.
Utan ett vittne att tala å era vägnar,
och enligt änkelady Penwoods edsvurna vittnesmål…
Ers nåd…
Fröken Baek, jag påminner er om att ni inte får tala.
Jag har inget annat val än att döma er…
Ers nåd! Jag måste be er att genast släppa henne.
-Vad är det som pågår? -Vem är ni?
Benedict Bridgerton, son till den framlidne viscounten
och bror till viscount Anthony Bridgerton.
-Och bror till hertigen av Hastings. -Herr Bridgerton är en andra son.
Flickan har stulit från en grevinna.
-Du besudlar min ära för skoklämmor? -De måste ha varit oerhört värdefulla.
Fröken Baek har varit i min tjänst i månader,
och vi intygar att anklagelserna helt säkert är ogrundade.
-Det är de inte. -Har ni några bevis?
Var snälla och bete er anständigt, och agera efter er rank och värdighet.
Lady Penwood, om familjen är villig att betala er för skoklämmorna,
drar ni då tillbaka anklagelsen mot fröken Baek?
-Ja, vi betalar gärna. -Det duger inte.
Hon har också utgett sig för att vara
en dam i silverklänning på maskeradbalen änkeviscountessan själv anordnade.
-Rättvisa krävs! -Vi måste få förbereda försvaret.
Vad kan det finnas för försvar
förutom att hon har förlett och förfört herr Bridgerton?
Det har jag inte.
-Hur understår ni er att antyda att han… -Ordning!
Vi ska ordna med en advokat åt fröken Baek.
Tills dess undrar jag om ni kan tänka er att bistå mig.
Hon är min kammarjungfru och jag klarar mig inte utan henne.
Jag måste be om er hjälp.
Kan ni låta mig se efter henne tills fallet är löst?
Vi skulle tacka er så om ni hjälper min stackars mor.
Jag släpper fröken Baek mot borgen på villkor att hon stannar i hushållet.
Ni ska garantera att hon inte lämnar sagda hushåll.
Men får jag föreslå att ni talar med varandra?
Om ni inte kan nå en överenskommelse
möts vi igen om en vecka för att avgöra fröken Baeks öde.
Det blir ingen överenskommelse.
-Hon ska i fängelse. -Det får vi se.
Vad tror ni att drottningen tycker
om att ni hyser en brottsling som ni dessutom har låtit förföra er son?
Tror ni att ni får stanna i societeten?
Vi får väl se.
Jag kan inte tacka er nog. Men ni borde inte ha gjort er besvär.
Varför skickade du inte efter oss? Lät de dig inte göra det?
Nej, jag tänkte att jag nog hade lyckats stöta bort er allihopa.
-Jag ville inte ge er mer besvär. -Det var tur att vi fick veta.
Det är många som bryr sig om dig. Jag hoppas att du vet det.
Men det här är inte över.
Om hon inte vinner i rätten försöker hon nog övertyga allmänheten.
Och om drottningen får nys om ert…förbund… Det skulle bli en sådan skandal
att inte ens en flytt till landet skulle skydda dina systrars rykte.
Det finns ingen enkel lösning.
Jag är glad att du är trygg med oss, Sophie.
Välkommen hem.
Ditt rum är i ordning, men säg till om det är något vi har glömt.
Jag förstår inte. Jag bor ju med tjänstefolket.
Inte nu längre.
Lady Bridgerton har sagt att du är vår gäst tills rättegången är över.
Eller tills du har formaliserat förbundet med herr Bridgerton.
-Varför sa du inget? -De har inget förbund, Hazel.
Men lady Bridgerton har sagt att hennes son inte får gå över hallen
till ditt rum av någon anledning, eller tvärtom.
-Givetvis. -Jag har ögon överallt.
Kom nu, Hazel.
Hur länge har ni vetat?
Jag hittade ditt halsband i mitt sovrum igår.
Damen i silver bar samma halssmycke.
Jag ville inte ljuga för er. Jag bara…
Jag ville inte tänka på er besvikelse över att kvinnan ni sökte efter så länge
inte var någon förtrollande ung dam utan…
…jag.
Besvikelse är det sista jag känner nu när jag vet att det var du.
Så stor del av mitt liv har jag känt mig ensam i folkfyllda rum.
Jag föll för dig på maskeradbalen för att…
…du såg mig.
Bara mig.
Vilken sorts man vore jag om jag bara såg dig som damen i silver?
Men ändå…
Hela den här tiden tvivlade du på att jag kunde hantera sanningen.
Beror det på att du inte älskar mig som jag trodde att du gjorde?
Benedict.
Ursäkta, fru Wilson har skickat mig för att se till att ni håller er till era rum.
Jag behöver nog vila lite.
Hoppas i alla fall att Sophie slipper fängelset.
Jag vill egentligen inte be nu när du snart ska resa
men i en perfekt värld…
Om drottningen erkänner deras förbund kan vi slippa en skandal.
Det är en ganska fantastisk berättelse.
Tjänsteflickan och den förälskade gentlemannen…
Kanske för fantastisk för drottningen.
Drottningen har satsat mycket på att Benedict ska gifta sig i år.
Det är osannolikt, men jag kan försöka.
Jag tror att hennes far var adelsman.
-Hjälper det? -Inte om mamman var tjänsteflicka.
Även om Sophie inte hade blivit tjänsteflicka själv
skulle societeten aldrig godta att en adelsman gifter sig med en oäkting.
Det bästa de kan hoppas på är nog tyvärr att smita iväg till landet tillsammans.
Jag kan resa senare.
Jag kan stanna och se om det blir skandal så att jag kan…
Agatha, nej. Det är din tur nu.
Jag uppskattar att du försöker med drottningen, men nej, du måste åka.
Violet Bridgerton…
Vad jag ska sakna dig.
Jag ska sakna dig också. Väldigt mycket.
-Kan jag hjälpa er, fröken Baek? -Sophie går bra, John.
Har någon skickat efter mig?
Nej, jag tror inte det.
Vad stilig du är, John.
-Menar du allvar? -Så klart.
Jag har inte riktigt förstått om du är intresserad.
-Du har ju ett rykte. -Allt det var innan jag träffade dig.
Jag tänkte att…
Jag har funderat på hur jag kunde smyga in till dig.
-Jag blev arg när du inte kände igen mig. -Jag vet.
Förlåt.
Först blev jag arg, men sen insåg jag att det inte spelar någon roll.
Du har visat mig enorm kärlek. Mer än jag har känt på väldigt länge.
Och min oförmåga att tro på det…
Den enda personen jag visste älskade mig var min far.
Han var den sjätte earlen av Penwood.
Richard Gun.
Han lovade att alltid ta hand om mig och jag trodde honom.
Jag litade på hans kärlek.
Men efter hans död stod det klart att jag hade tagit fel.
Var det därför du blev tjänsteflicka?
Han gav mig ingenting i arv. Araminta var väldigt tydlig med det.
Såg du testamentet själv?
Nej, jag ville inte plåga mig själv.
Sophie.
Det är ju tydligt att hon föraktar dig.
Från dagen vi möttes.
Varför tror du henne om din far?
Jag…
Jag vet inte.
Jag trodde henne bara.
Jag trodde att min far hade glömt mig.
Jag trodde att kärleken jag kände var påhittad.
Jag trodde att jag inte förtjänade att du kände igen, älskade eller valde mig.
Sophie.
Det är klart att jag älskar dig.
Tror du mig nu?
Jag borde inte ha bett dig att bli min älskarinna.
Förlåt mig tusenfalt. Igår kväll kom jag hit av en anledning.
Att ställa frågan jag borde ha ställt från början.
Gör det inte. Inte nu.
Jag har min familjs välsignelse, Sophie.
Inte med rättegången som hägrar. Din familjs rykte står på spel.
Låt oss vänta.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, Benedict.
Gör du mig sällskap?
Jag kan inte ta risken än.
Då gör vi inte det.
Vänd dig om.
-Du behöver inte göra det längre. -Jag hoppas att ni inte är arg på mig.
Jag är fruktansvärt upprörd.
Att det mest intressanta som någonsin har hänt här kunde ske
utan att jag märkte någonting.
Bra, för jag skulle vilja be er om en tjänst.
Jag behöver er hjälp att komma in i Penwood House.
Vad trevligt att du är här. Överraskande, men trevligt.
-Jag vill lägga det förflutna bakom mig. -Ja, jag också.
Vi har mycket att diskutera och borde vara upptagna i flera minuter.
-Jag är idel öra. -Jag hörde att du har målat om.
I rosa.
Jag ville säga hur fint det är. Det är så…
…du.
Alfie!
-Vad gör du här? -Min fars testamente. Det ligger nog…
Det ligger på kontoret. Araminta vill få mig fängslad.
Jag måste veta vad det står i det.
-Sätt dig innan det blir spår i mattan. -Ursäkta.
Jag vet att lady Danbury var tveksam, men jag är säker på att det ordnar sig.
Vi finner alltid råd.
Så Sophie var damen i silver.
Visst förtjänar earlen av Penwoods dotter att gå på en bal en enda gång.
Om vi överlever, tänk om jag inte klarar det.
Att flytta ut på landet permanent.
-Att vara en make. -Tvivlar du på dina känslor?
-Nej, jag tvivlar på mig själv. -Varför, Benedict?
Har jag inte gjort dig besviken hela livet?
Jag är aldrig besviken på mina barn.
Tja, jag kanske har varit hård mot dig ibland
men det fanns anledning till det.
Det är för att på många sätt var jag mest lik dig som barn.
Vad menar du?
Barn föreställer sig lättare spöken i hallen än sin mamma som ung.
Ärligt talat har jag mestadels glömt den där flickan själv.
Hur var hon?
Hon var impulsiv, passionerad, vild, sorglös,
fylld av ett brinnande begär att uppleva allt som livet erbjöd
och ständigt benägen att göra tvärtom vad hennes föräldrar önskade.
Anthony är precis som er far.
Men du, du är min son…på alla vis.
-Vad hände med henne? -Jag blev kär.
Kärleken fick mitt vilda uppror att tystna,
och jag behövde det inte längre. Jag var lycklig.
-Det är så jag känner för Sophie. -Då gör kärleken dig kapabel till allt.
Jag hoppas att du inte har lämnat den vilda, sorglösa flickan helt.
Hon låter förtjusande som hon var.
Det var hon.
Det måste ligga här i.
Lily tyckte hon såg dig. Jag var tvungen att se efter.
-Irma. -Vet du var nyckeln hit är?
Vi letar efter testamentet.
Jag har sett hans nåd öppna den med nyckeln i den här lådan.
Vilken är det?
Inte vet jag.
Tänker du använda samma nyans av rosa på landet också?
Eloise, det är väldigt svårt att tro på att du kom hit
för att berömma min färgsmak.
Vad…? Får en ung dam inte diskutera färgen rosa?
Jag vet varför du är här.
Du har äntligen gett efter för manin.
Äktenskapsmanin.
Det märks att du fantiserar om hur det skulle vara att ha en make.
Du vill veta hur det är.
Ja.
Jag är helt överväldigad av…
…galenskapen.
Det var svårt förra säsongen när vi inte delade en dröm om framtiden.
Jag förstår hur du tänker. Äktenskap stjäl ens självständighet.
-Mary Wollstonecraft och så. -Läser du Mary Wollstonecraft?
Du pratade om henne hela säsongen. Vad skulle jag annars ha gjort i Wales?
Hon har vissa bra idéer.
Men sanningen är den att hon sätter för lite värde vid kärlek.
Den har makten att förändra liv, Eloise.
Ja.
Jag börjar se det.
Bravo.
Här är det.
"Richard Gun, den sjätte earlen av Penwood."
Han testamenterar 4 000 pund till Araminta för varje år jag bor här.
Kära nån.
Det var därför hon behöll dig. Hon tjänade pengar.
Sophie.
Vad är det?
Jag ser att giftermålet verkligen har gynnat dig.
Det har åtminstone gett mig mina drömmars salong.
Lite bättre än Cowper House, inte sant?
Du hörde aldrig hemma där.
Eller med dina föräldrar.
Jag vill be om ursäkt.
Det där med att du nästan måste gifta dig med en man tre gånger äldre än du…
Jag var för…
…självcentrerad för att förstå hur svårt det måste ha varit,
och hur mycket äktenskapsmarknaden betydde för dig.
Tack.
Och allt är bra nu.
Allt är precis som det ska.
Det har det, ja.
Och till råga på det var skospännena inte ens äkta.
Kallas det här skvaller nu för tiden?
Jag struntar väl i skospännen. Och tjänsteflickor.
Vad jag än må tycka om änkelady Penwood,
är det domaren som avgör om flickan bör åtalas.
Änkeladyn vill också få Ers Majestät att tro
att tjänsteflickan förförde en gentleman.
Benedict Bridgerton.
Säsongens mest eftertraktade friare.
Förförd av en tjänsteflicka?
-Är det sant? -Nej, det är inte sant.
Hon behövde inte förföra honom, för han älskar henne.
Mot allt förnuft och allas förväntningar har de bildat ett förbund.
Hon räddade livet på honom
och han föll för henne medan hon vårdade honom.
En man som ingen trodde skulle kunna binda sig,
rörd av en obemedlad flickas enkla elegans och skönhet.
Ers Majestät, ni hade rätt hela tiden.
Benedict Bridgerton är redo att gifta sig trots allt.
Det var synd. Jag hade rätt när jag slog vad.
Men jag förlorar ändå.
Ers Majestät?
Benedict Bridgerton kan ju inte gifta sig med en piga.
Jag hade hoppats att vi skulle fixa ihop ett sista utmärkt par.
Det är synd att vi slutar på en förlust.
-Säg mig, Brimsley, hur går det med balen? -Utomordentligt, Ers Majestät.
Vänta! Inte så fort!
Tog dig!
Vad vet du om vad som pågår med Benedict Bridgerton?
-Ni har umgåtts mycket i år. -Vad vet du själv?
Du vet något du har undanhållit.
Om du vet att jag har gjort det så har du också gjort det.
Jag vet bara att det är en flicka han inte borde vara med.
Det är en tjänsteflicka på Bridgerton House.
De är kära och änkelady Penwood vill skicka henne i fängelse.
I morse tillbringade jag fyra timmar med att välja blommor med drottningen.
Igår debatterade vi om dvärgspetsen skulle rakas för att likna ett lejon.
-Dagen dessförinnan… -Alice.
Vi kan flytta till landet om du inte trivs.
Nej, det kan vi inte.
Man går inte bara från drottningen.
Och jag vill inte det. Jag vill göra något av värde.
Lady Danbury hjälpte drottningen omforma societeten. Jag…inreder.
Jag inreder inte ens. Jag säger ja och nej när tjänarna inreder.
Du och jag fick det här livet ur tomma intet.
Och det har varit underbart.
Och vi njuter äntligen, men jag vill hjälpa andra också.
Om jag försöker hjälpa tjänsteflickan,
kommer jag antingen närmare drottningen eller så ruinerar det vår familj.
Jag vill göra det oavsett vilket.
Då har du mitt fulla stöd.
Hon har inte varit borta så länge.
-Fru Mondrich. -God dag.
Alice, det passar inte så bra nu.
Jag vet. Lady Danbury lyckades inte med drottningen.
Men jag har en annan idé.
-Mamma och jag har varit så oroliga. -Förlåt mig.
Nya lady Penwood ville bjuda fröken Bridgerton på te.
Hur gick det?
Jag såg min fars testamente.
Vad stod det?
Min far…
Han höll löftet.
Posy, Rosamund och jag.
Han lämnade lika stora hemgifter till oss.
Han älskade mig.
Så klart att han gjorde. Vem skulle inte göra det?
Du åker inte i fängelse.
Änkelady Penwood stal din hemgift, så hon är en lögnare och tjuv.
Om hon inte har spenderat allt har jag en hemgift.
Det gör mig ändå inte lämpligare för en adelsman.
Jag bryr mig inte om pengarna. Eller om du är lämplig eller inte.
Fru Mondrich har varit här.
Hon är hovdam till drottningen.
-Hon har en plan för att hjälpa oss. -Vad?
Du behöver en klänning.
Du ska gå på drottningens bal imorgon.
Det är ett spel för två.
Ursäkta.
Det är min familj. Det är en skandal på gång.
En skandal?
Berätta.
Benedict, min bror,
är kär i en tjänsteflicka.
Alla i familjen stöttar dem.
Men alla andra i societeten kommer att bli utom sig.
Vilket ju känns ganska trivialt i jämförelse med…
Väljer du att tiga just nu?
Jag blev överraskad. Din familj är överraskande.
Jag skulle inte klandra dig om du tog avstånd från oss… mig.
Nej, positivt överraskad.
Kärlek ser nog inte alltid ut som man förväntar sig.
Jag dömer inte andras lycka.
Vilken lättnad att du säger det.
Jag hade hoppats, om vårt fortsatta umgänge inte bekymrar dig,
att du skulle vilja stanna här i London tills en ny arvinge hittas.
-Jag är ju här. -Jag vet.
Men jag känner mig nog…
…spänd på när du tänker åka igen.
Du stannar sällan länge på ett ställe. Du är den enda som förstår mig.
Om du vill så stannar jag.
Det skulle betyda mycket för mig.
Jag känner mig väldigt nära dig.
Detsamma.
Titta vad tjänstefolket hittade i soptunnan.
Den är lite rufsig, men det ger den karaktär.
Det var onödigt gjort.
Tänker du fortfarande inte debutera?
Jag tycker faktiskt att det vore ett misstag.
Du kan inte mena allvar.
-Efter hur du har hånat mina lektioner. -Till mitt försvar…var de lätta att håna.
Jag trodde att du skulle bli glad.
Nu slipper du åldras ensam. Vi kan vara ogifta tillsammans.
Det låter jättetrevligt, men det är inte vad du verkligen vill.
Det är inte konstigt att du är rädd. Det som hände John var mer än tragiskt.
Det skrämmer mig också. Vissa saker styr vi bara inte över.
Men det vi kan styra är hur vi stöttar varandra.
Vi får inte låta rädsla hindra oss från verkligt speciella upplevelser.
-Förespråkar du giftermål nu? -Förespråkar är för starkt.
Men efter en säsong vid din sida
förstår jag att giftermål ibland kan ha sina fördelar.
Sällskap,
familj,
bästa platsen på soaréer.
Och om det inte vore för mor och fars giftermål
skulle vi inte ha varandra, vilket är en riktigt stor belöning.
För det mesta i alla fall.
Jag antar att du har en viss poäng.
Men om jag en dag ska hitta rätt make
behöver jag nog lära känna mig själv bättre.
Vilken utmärkt plan.
Säsongen blir sig inte lik utan er, lady Danbury.
Jag tvivlar inte en sekund på att ni kommer att kunna roa er ändå.
Vi kommer alla att sakna er. Särskilt drottningen.
Tja…
Skål för oss.
Ikväll är vår kväll, Rosamund. Låt oss hälsa på lord Stotter.
Sedan talar vi med drottningen om Sophie.
Jag klarar det här.
Klarar vi det här? Ska vi inte vänta tills vi har träffat domaren?
Då kanske änkeladyn hinner till drottningen först. Lita på fru Mondrich.
Håll dig nära mig när vi smyger in. Förhoppningsvis för sista gången.
Ert sällskap?
Violet Bridgerton… Änkelady Bridgerton.
Ja, plus tre.
Något åt det hållet. Så många barn.
Familjen Bridgerton, följ mig.
Vad ska vi göra nu då?
Vad egendomligt att inte stå i centrum för skandalen.
Låt oss njuta av det då.
Får jag lov?
Fröken Posy.
Fröken Bridgerton.
Åh, nej. Jag är…
-Jag hade inget med… -Nej, det trodde jag inte heller.
Jag ville bara hälsa. Men er mor kanske misstycker.
Men låt inte henne styra vad ni gör. En vän till mig har en liknande mor.
-Och det har gått mycket bra för henne nu. -Är det sant?
Ni har fångat lord Barnabys intresse.
Han bjuder upp mig då och då,
men min mor har koncentrerat sig på min syster den här säsongen.
Jag ska inte låta henne styra mitt hjärtas ärenden på så vis.
Lord Barnaby är eftertraktad.
Och er mor och syster är upptagna.
Gå dit.
Nåväl.
Fröken Posy.
Tänker ni till slut dansa med mig?
-Lady Penwood, ni är kallad. -Kallad av drottningen?
Det var lättare än väntat.
Kom, Posy.
Nu.
Ursäkta mig.
Vad är det här?
Kommer inte drottningen?
Ni blir nog glad att hon är annorstädes just nu.
Sophie? Mamma, vad gör hon här?
Sju år.
Sju långa år tjänade jag dig i mitt eget hem.
Jag frågade varför du hade haft kvar mig så länge,
och nu vet jag att det inte var av godhet.
Det var för att min far betalade dig för varje år du hade kvar mig.
-Men jag skulle inte ha varit din piga. -Hur vet du det?
Jag såg testamentet, och att far gav mig en hemgift.
-Mamma. -Tyst, Posy.
Tre lika stora delar.
En åt Rosamund, en åt Posy och en åt mig.
Jag vågar tro att vad du har lovat lord Stotter
är dubbelt så mycket som du har lovat Posy.
-Du har stulit min andel. -Det är ju befängt.
-Hur understår du dig att anklaga henne. -Artontusen pund.
Vad är din?
Trodde du inte att min skönhet och charm räckte?
-Du trodde att jag behövde 36 000 pund. -Det är oväsentligt. Hon stal från mig.
Det var jag som stal skospännena.
Det handlar inte om skospännena.
Pengarna till din hemgift var våra.
De borde ha varit våra. Du stal dem från oss.
Du stal honom från oss.
Mina flickor behövde en far. De behövde hans kärlek.
Jag behövde hans kärlek.
Men istället fanns du där.
Araminta, han älskade dig också. Jag såg det. Och dina döttrar älskar dig.
Båda två. Ta inte det för givet. Det tjänar ingen på.
Richard var en god man.
Men han levde i en drömvärld. Han gav mig sitt största misstag.
Utan varning fick jag ta konsekvenserna av att inhysa ett oäkta barn.
Jag har bara försökt skydda min döttrar.
Mamma, vi har aldrig varit i fara på grund av Sophie.
Och jag är trött på att tala om henne.
Du har utgjort dig för att vara adlig.
Det kan vi nog göra upp, eftersom ert brott är mycket större.
Ni har förskingrat en hemgift, och brutit mot earlens testamente.
Jag tänker inte hamna i fängelse.
-Om ni ruinerar mig, ruinerar jag henne. -Och vice versa.
Det är enkelt.
Vi kommer överens om en mer fördelaktig återberättelse av händelserna.
-Vilken underbar afton. -Ja.
Ers Majestät.
Fru Mondrich. Är allt som det ska?
Ers Majestät, jag har ordnat en sak. Tjänsteflickan Benedict är kär i är här.
Vad menar du?
Jag har ordnat så att hon är här så att ni kan se dem tillsammans.
Jag tror att om ni får se det personligen ser ni deras kärlek.
Nej, fru Mondrich. Skicka iväg henne.
-Ers Majestät… -Ers Majestät.
Det gör jag inte.
Det var en gång ett palats med kungligheter som ville skicka iväg er.
Men ni stannade.
Och ni är den mest fascinerande kvinnan som har suttit på tronen på länge.
Ni är musiken och konstens beskyddare.
Ni har zebror i trädgården och ni älskar skvaller.
Ni har många intressen,
men ni missar det mesta som är underhållande i världen
genom att strunta i de lägre klasserna.
Med all respekt, lady Danbury, är inte alla tjänare ödmjuka och enkla.
Kvinnan Benedict Bridgerton är kär i…
En kvinna som fått honom att vilja bilda familj.
En sådan kvinna måste vara full av liv och lust.
Så stark att hon får en adelsdam att besöka fängelset
för att hon är besatt av henne.
Ers Majestät, ni missar allt det smaskiga skvallret.
-Det går jag inte med på. -Jo.
Och ni ska hålla er på landet tills säsongen är över.
Då så, herr Bridgerton. Det sägs att du är kär.
Ja, Ers Majestät.
Låt mig presentera, fröken Sophie Gun.
Gun?
Som den avlidne lord Penwood?
Hon är dotter till hans kusin. Ni sa just hur lika de är, lady Penwood.
Det sa jag.
Hon har levt mestadels på landet och har precis kommit till stan.
-Sa du inte…? -Jag hade fel, Ers Majestät.
-Kan du prata? -Ja, Ers Majestät.
Är det sant som de säger?
Är du en släkting till den avlidne earlen?
Jag kan med full övertygelse säga
att jag av börd och uppfostran är dotter i Penwood House.
Du hade blivit en utmärkt diamant.
Då så.
Fanns det något av intresse som gällde skospännen?
-Nej, Ers Majestät. Det tror jag inte. -Det tror jag.
Men låt gå.
Då är vi kusiner.
Vi är systrar.
Den unga Violet hade nog blivit imponerad av dig idag.
Det tror jag också.
-Det var en stor risk du tog. -Ja, Ers Majestät.
-Du hade tur att jag köpte det. -Ja, Ers Majestät.
Kila iväg.
-Jag tänker inte låta mig manipuleras. -Nej, då.
Hörde ni?
Lord Stotter är inte nöjd med fröken Lis nu ringa hemgift.
Nej. Sluta. Nej, snälla.
Han har alltid varit en känd lycksökare.
Fröken Li är inte min favorit men familjen behövde nog
få en av döttrarna gift i år.
Något säger mig att allt kommer att bli bra.
-Varley! Vad gör du här? -Frun, förlåt att jag kommer så sent.
Hoppas du inte är här för att be om jobbet tillbaka.
För jag måste tyvärr säga att vi är väldigt nöjda med Rae.
Nej, verkligen inte.
Jag är på väg till landet för att ta en ny tjänst.
Jag tänkte hämta mina saker innan jag reser från stan.
Jag råkade glömma några…böcker i min hast att lämna er.
Retade vi inte båda Penelope för att hon läste?
Jag minns aldrig att du tog upp en bok.
Jag kom också hit för en ursäkt jag aldrig fick.
-En ursäkt? Från mig? För vad? -För att ni tog mig för given.
För att ni lät mig arbeta som en hund och betalade mig ännu sämre.
Det är orättvist sagt. Du får ingen ursäkt från mig.
Nåväl.
Kanske…
Jag kanske skulle kunna…
…be om ursäkt för…
…en eller två saker.
De där…
…klänningarna jag gav dig.
De var så omoderna. Jag borde ha hittat något finare.
Eller höjt din lön.
Det duger. Jag förlåter er.
Varley… Jag har saknat dig.
Jag har inte ens ord. Penwoodkvinnan fick tjänsten här att kännas som semester.
Idag kom hon hem på dåligt humör och avskedade mig.
Avskedade hon dig? Vilken dåre skulle göra något sådant?
Inte ska du åka ut till landet.
Men ni har ju Rae.
Ja, men det är ett väldigt stort hus.
Ja, han är i förbund med Sophie Gun, en släkting till den avlidne lord Penwood.
Fröken Gun, får jag lov till er första dans?
Det får ni, herr Bridgerton.
-Var inte det där absurt? -Det var en dåraktig plan.
Hon är verkligen full av ny energi, den där fru Mondrich.
Gick planen gick i lås för att den var välplanerad
eller för att planen inte fanns?
Hon hade rätt om en sak. Ni tycker om att bli underhållen.
Urfånigt. Det var det bästa den här säsongen.
Nej. Det bästa är att ni vinner ert vad med fru Bridgerton.
Åh, ja. Vadet ska avgöras.
Det var roligt, lady Danbury.
Vi har så roligt tillsammans.
Ja, det har vi.
Jag kommer att sakna dig.
Usch då.
Jag beordrar dem att sluta.
Att sluta?
Hur känns det att bli officiellt erkänd som en Penwood?
Underligt.
Men bra.
Får jag ändra på det snart?
Jag vill väldigt gärna göra dig till en Bridgerton.
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
Ja, det vill jag.
Jag är glad över hur bra det gick för din son.
Jag också.
De kan gifta sig ordentligt och stanna i stan om de vill.
-De är ett legitimt par i allas ögon. -Det är mycket bra.
Nu kan vi äntligen tillkännage vår nyhet med glädje och utan oro.
Ska vi berätta för barnen nu?
Är något på tok?
Jag…
Det har varit en händelserik kväll. Går vi inte för fort fram?
Varför vänta?
Har du en anledning jag inte känner till? Något jag borde känna till?
Jag har tvekat på grund av mina barn,
på grund av min avlidne make, på grund av Francesca…
Men idag förstod jag att jag tvekar av en anledning till.
Vad är det?
Jag har varit en fru och mamma så länge.
Jag har glömt bort vem jag var innan det.
Jag har precis börjat lära känna henne igen.
Mitt sorglösa vilda jag, och…
Jag är rädd att förlora den möjligheten om vi gifter oss.
Men jag vill inte förlora dig heller.
-Då förstår jag inte. -Skulle vi inte…
Skulle vi inte kunna fortsätta…som det är?
Och träffas… men ha kvar vår självständighet.
Violet, jag vill verkligen att du ska vara lycklig.
Men jag vill också vara lycklig. Vår tid tillsammans har varit en gåva.
Jag vill dela livet med dig.
Jag skulle vänta om jag trodde att du också ville det.
-Men jag börjar tvivla på det nu. -Snälla Marcus. Jag…
Jag tycker mycket om dig.
Jag vet. Jag känner att du gör det.
Högst ärade läsare, känner ni er kanske lite chockade?
Har du sett fröken Stirling? Har hon redan lagt sig?
-Har hon inte informerat er? -Om vad?
Hon har packat och rest.
Ni trodde att jag var borta för gott.
Men det händer för mycket för att undertecknad ska kunna vara tyst.
Så vi möts igen.
Vad gör vi?
Jag vill dansa med min trolovade.
Du är riktigt skicklig även utan musik.
Det är än mer anmärkningsvärt med tanke på min första danslärare.
Jag hade mycket att övervinna.
Det är sannerligen en återförening sprungen ur omsorg och kärlek…
-Har du inte lagt ned Whistledown? -Jo, jag skriver på min roman.
Vem har då skrivit det här?
…men den här gången med en helt annan skribent.
Det är midnatt.
Måste du fly?
Jag kan stanna
så länge du vill.
Jag hoppas att du stannar för evigt.
Men för tillfället ska min nya identitet förbli hemlig.
Kära läsare, vi ska ha så roligt.
TILL KÄRT MINNE AV NICHOLAS BRAIMBRIDGE - TONY COOPER
Jag har ett råd till dig.
Fler råd? Till och med på min bröllopsdag måste du veta bättre?
Det klokaste jag kan säga till dig är att aldrig lyssna på mig igen.
Far skulle vara så stolt över dig.
Det är jag också.
Vems bröllop tror ni kommer härnäst?
Jag älskar bröllop. Alla de bästa människorna på samma ställe.
Som gäst.
-Tror du att du kommer att göra om det? -Jag? Ett bröllop? Nej.
Jag har haft min stora kärlek. En gång räcker.
Sophie.
Benedict.
Kära trolovade, vi samlas här idag inför Gud…
Ni kan kyssa bruden.
Undertexter: Sara Palmer