Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ВІЗЬМИ ДВОРНЯГУ
Який гарненький песик.
Привіт, малий.
Тату, а що в коробці?
Рідні мої, хочу познайомити вас із…
Бугаєм.
-Гарнюній! -Симпатяга.
-Який милий хлопчик. -Тепер це твій дім.
Дивися, бабусю. Мій новий братик.
Божечку, який маленький пиріжечок.
Ти йому подобаєшся, бабусю.
ДВА РОКИ ПО ТОМУ
О так.
Так. Який кайф.
Ти неймовірна.
БУГАЙ
Ти моя єдина й неповторна.
Ну, є ще інші, але ти моя улюблениця.
Справді.
О, бабусю!
Яка ж ти приємна. Скажи?
Хто не любить бабусю?
Так!
Тобі подобається?
Нам обом має бути добре.
Обопільна насолода.
Це треба відчути.
Хто твій гарний хлопчик?
Ось так!
Пристебніться!
Що сталося?
Де мої окуляри?
Помада? Чого вона там?
Це мій прутик.
Мамо? Усе добре?
Якого фіга?
Скільки разів я тобі казав не шпекати бабусю?
Не можу бігти. Мушу закінчити почате.
Мій перчик палає!
Так. Солоденька м'ятна розрада.
Годі вже. Дідько, Бугаю.
О, Бугаю!
Бугаю! От малий гівнюк!
Агов! Бугаю!
Привіт, Бугаю.
Привіт, Карамелько.
Як воно, дівчинко? Як життя?
Та наче нічого. Як бабуся?
Бабуся? Чому ти раптом питаєш про бабусю?
Дивно. Кому яке діло до бабусі? Розумієш, про що я?
Не знаю. Відчуваю запах цвілі, оладок і корвалолу.
Добре, не брехатиму: червоний прутик стирчить.
Це? Ні, це ранковий стояк.
Нічого такого.
-О 14:30? -Післяобідній стояк.
Що? У дівчат такого не буває?
Я на хвилинку.
Досить уже. Це треба припинити!
То що ти там казала?
Бугаю.
Ти шпекав бабусю ще цуциком.
Від неї самі клопоти. Коли ти нарешті зрозумієш?
Знаю. Я хворий.
Але від неї пахне старістю.
Я підсів.
Зупинися. Просто припини.
Подякуй і звали.
Повір, я пробував. Той День подяки запам'ятається назавжди.
Їм не сподобалася відбита індичка з кремиком?
Дівчино, ти огидна.
Не я трахаю мертвих індиків.
Ага. Смішно. Підколола.
Наче я трахаю мертвих індиків. Ну тебе.
Тобі б більше курка підійшла за розміром.
І вона тугіша там, де треба.
Які плани?
Цього тижня виставка собак,
практикую плавну ходу.
Ліва, права, задня ліва, задня права…
Нічого собі. Ти наче ходиш і підстрибуєш одночасно.
Не розумію я цих собачих виставок.
Усі намагаються вдавати найкращу версію того самого.
А якщо ти інакший? Це погано?
Усі тебе оцінюють, а потім обмацують.
Ніхто мене не обмацує.
Мого тіла ніжно торкаються і оцінюють за відчуттями.
Хто ці люди?
Любителі собак.
Вони ведуть наш родовід, стежать за дотриманням стандартів
і розводять, щоб отримати досконале потомство.
Ми як королівська родина нашого виду.
О, моя королево.
Я підібрав для вас ідеального кандидата для продовження роду.
Та невже?
Хто ж ваш обранець?
Я лорд Дюк, граф Крутецький, сер Жеребчик,
невимовно радий знайомству.
Ви не дотягуєте до моїх звичних стандартів.
Але я сьогодні щедрий,
і дозволю вам наблизитися до королівського пеніса.
Отакої! Яка честь, сер Жеребчику.
Почнемо?
Звісно, авжеж. Я охоче почну.
Почнімо.
Я думав, ми почнемо після того,
як трохи потеревенимо.
Думаєш про бабусю? Чи це моя заслуга?
Бугаю, гуляти!
Мушу йти. Час гуляти.
Гаразд, сер Жеребчику. Я незабаром підійду.
Продовжимо в парку.
Срака-мотика, я аж завівся.
Треба буде підготуватися до наступного разу.
Чарівний.
Ось де моє маленьке чудовисько. Готовий гуляти, здорованю?
Так, я знаю.
Ти радий.
Дай-но почеплю.
Чекай! Ти чого?
Годі тобі!
Мій малий хтивий маніяк.
Хто тебе любить?
Ну що, хлопче, готовий?
Дідько! Срати хочу!
Хочу пісяти!
Слава богу! Я весь день тримався!
Припікає!
Не втримаю!
Швидко! На траву!
Ой, не втримаю!
Пісяти!
Какати!
Те, що треба!
О так.
РОКО
Звали.
Що пахне нейлоном і варикозом?
Це ж член Бугая.
Дивіться, це Роко — без'яйкове диво.
Не доганяю я твого захоплення бабусею.
Чому ти не вилизуєшся, як інші собаки?
Пробував.
Смак не сподобався.
А мені мій смак до вподоби.
Наче літо за містом.
Ожина з корицею і нотками м'яти.
Ти таке пропустив, Роко.
Карамелька до мене підкочувала.
Хотіла робити цуциків і все таке.
Ага, а минулого тижня лизала твою морду.
Лизала.
Бо ти всю пику вимазав арахісовим маслом.
То було арахісове масло? Ну, може.
Слухай, друже, просто скажи їй, що закохався.
Закохався?
Що ти таке кажеш?
Ми з моїми хлопцями не западаємо на чистокровних виставкових дівуль.
Аякже. Карамелька точно не для тебе.
Ти знаєш її все життя. Вона твоя найкраща довбана подруга.
Кому таке треба?
Привіт, Бугаю.
Знову шпекав бабусю?
Що це на тобі?
Сьогодні понеділок — робочий день.
Позорище.
За мною стежать 900 осіб, і вони іншої думки.
Мамка каже, що вони мене обожнюють.
Дивно, що ти називаєш свою людину «мамкою».
Апорте, ніхто за тобою не стежить.
Стежать, на мамчиному телефоні.
Коментують мої фотки, ставлять очі із сердечками.
І «кричу!», і «вмерти не встати».
Мамка навіть знайшла мені спонсора,
і тепер у мене безкоштовні ласощі.
Що ти, бляха, верзеш?
Апорте, ти шанований член зграї,
але ти не можеш тусуватися з нами, якщо вдаватимеш людину.
Це огидно.
Ви просто заздрите.
Привіт, Мазунчику.
Здоров, хлопці. Як житуха?
Боже милий. Що ти їси?
Це? Протеїновий батончик із насінням льону.
Невеличкий перекус перед розвагами.
Мазунчику, ти їси котяче лайно.
Що? Не може бути.
Мабуть, твоя правда.
Ти все ще їси.
О боже, так.
Яка гидота.
Здається, тобі сподобалося.
Ні.
Гидота.
Ого!
Який чемний хлопчик. Мій какунчик зробив каку.
Люблю дивитися, як моя людина збирає моє гівно, особливо рідке.
Знаєш, що я люблю?
Срати вдруге, коли мамка взяла лише один пакетик.
Навіщо люди його підбирають?
Воно має залишатися на траві.
Тоді воно потрапляє в ґрунт
і допомагає рости новій траві,
на яку ми знову серемо.
Це кругообіг гівна в природі.
Чиста поезія. Як ти до цього дійшов?
Це все мої малята.
Вони надихають.
Це мої волохаті музи.
ВИЛЯЙПОЛЕ ПАРК ДЛЯ ВИГУЛУ СОБАК
Гаразд, годі вже.
Я тут щодня. Та ж дупа, що й учора.
Злізь із мене, товстозадий!
Я не товстий, я кремезний.
-Припини мене слинити! -Я мастиф. Нічим не зараджу.
Пішов ти, мастифе.
Це якась шиза.
Перепрошую, вимовляється «ши-цу».
Чому нас так тягне ганятися за дурним м'ячем?
Не розумію. М'яч у тебе, ти кидаєш.
І знову завівся. Він же був у тебе.
Бо ніколи не знаєш, коли він ворухнеться.
Що сталося з Лютером?
Курва. До болю знайомий вираз.
Нічого не кажіть.
Здоров, народ, як воно?
Ганяєтеся за чимось сьогодні?
Ні, не сьогодні. А ти як?
Потихеньку. Може бути.
Може бути.
Я…
Я думав, вони мене люблять.
Лютере, опануй себе. Усе буде добре.
Що ти там робиш?
Пудель драний. Порожнеча.
Хто це з тобою зробив?
Мої… люди.
Принаймні я думав, що вони мої люди.
Я повернувся додому після парку, а в нас свято.
Я подумав: «Я хороший пес, я заслуговую на свято».
-Авжеж. -Це було повне божевілля і декадентство.
Жодних правил.
Усе, чого душа бажає?
Дозволили пити з унітазу.
Його наповнили солодкою газованою водою.
Найсмачніша вода, що я колись пив.
Лютере, тепер твій хрін на вигляд удвічі більший.
І це круто.
Усе буде добре.
Ні, не буде!
Уже ніколи не буде, як раніше.
Спокійно, друже.
Я тебе розумію. Пам'ятай, ти не сам.
У якомусь сенсі сам, бо твої друзяки зникли,
але тепер ти маєш покладатися на себе.
Вітаю, Лютере.
Бачив твої яйця на пакеті молока — «їх шукає вся країна».
Стерлінг.
Ненавиджу цього вилупка.
Стерлінгу, я думав, ти мій друг.
Це було вчора.
Сьогодні ти скалічена потвора.
Я виставковий пес.
Тепер це твої друзі.
Можете збиратися разом і лизати порожні місця один одного.
Мої ще при мені.
Що?
Як же свербить.
Кусніть хтось, будь ласочка.
Поцямкайте там.
Прошу, позбавте того бідолаху мук.
Жалюгідне видовище.
Слухай ти, волохатий засранцю! Ти не кращий за нас.
Ні, насправді я кращий за вас.
Мене поколіннями доводили до генетичної досконалості,
а тебе мама висрала у богом забутий смітник.
Не говори про мою маму! Зрозумів?
У неї було 15 цуценят, і вона старалася з усіх сил.
Якщо комусь не перепав сосок, це не означає, що вона мене не любила.
Роко, спокійно.
Дозволь команді Бугая розібратися. Цей тип того не вартий.
Слава королю без'яйкових і скалічених.
Що це, до речі? Евкаліпт?
Приймав ванну з пахучками?
Вичесали і вилизали, як маленького голдендудля?
-Знаєш, чим я пахну? -Сечею і гівном.
Саме так.
М'ясом і травою.
Водою з унітазу.
І, може, забитими анальними залозами.
Від мене пахне справжнім псом.
Бачиш це?
Я народився яйками вперед. Буквально.
Мама годину тужилася, щоб вони вийшли.
Ми народилися як трійня —
перший, другий, третій,
кожен наступний кращий за попереднього.
Ветеринар такий: «Подивіться на те яйце.
А друге яйце! Воно розкішне!»
А потім: «Ого, погляньте тільки, чиї це яйця».
Схожість очевидна. Ти — викапана мошонка.
Я так і знав, що цей бовдур не зрозуміє.
Його ж поколіннями розводили.
Ти колись думав,
скільки братів і сестер мали перетрахати одне одного,
щоб вивести таку наволоч, як ти?
По-людськи, лялю. Так.
На нас люди дивляться.
Засунь хвоста мені в дупу.
Чому вони витріщилися?
Люди так само одержимі сексом, як і ми.
-Привіт. -Привіт.
Коли мої люди це роблять, я вилажу на ліжко і дивлюся їм у вічі.
Бажання зникає миттєво. Комедія.
Лютере, мені дуже шкода.
Привіт, Карамелько. Тобто вітаю, моя королево.
Привіт, дорогенька.
Привіт, Стерлінгу.
Такі округлі стегна.
Дуже гарно. Мені подобається.
Перепрошую, ми розмовляли.
А груди які.
Боже. Ти готова до показу.
Дякую.
-Ти справді так думаєш? -Так.
Я знаю, що стану найкращим представником породи,
але в тебе є шанс здобути титул найкращої суки.
-Слухай, вилупку, не називай її… -Ні, це добре.
Справді?
Так, це було б чудово.
Навіть краще, ніж чудово, бо тоді ми б теж могли цим зайнятися.
Кікі…
Не знаю.
Це не зовсім для мене.
Я за традиційність.
Так.
Так, я теж за традиційність. Це так круто.
Виставити задок і отримувати насолоду.
Так, ні, я розумію, концептуально.
А тоді скліщитися.
Уявляєш? Він би не знав, що робити.
Як розгублене цуценя.
Трохи не те, що шпекати диванні подушки, скажи?
Чи ти більше по бабусях?
Так, глянь на нього.
Так і є. Малий збоченець.
А хто не хоче шпекнути бабусю?
Коли наша приходить у гості, я залажу і добряче її пропрацьовую.
Щоразу.
Беру в оборот її кістляві коліна і…
пускаюся берега.
Так, Бугаю?
Так. Ні, авжеж.
Трахати бабусь — це такий кайф.
Ходімо, час іти!
-До мене! -Ходімо!
Обожнюю сморід після парку!
Як ти міг нагидити на Ральфа?
Я вже казав: я його не помітив.
Знаєш, друже, не яйця прикрашають собаку.
Цуциків ми не зробимо,
але решта все таке саме.
Так, Року, я знаю.
Це просто зайвий багаж ззаду.
Це тягар, чесно.
Чому тобі подобається цей жалюгідний йолоп?
Хто, Бугай? Він просто мій найближчий сусід.
Ми знайомі, відколи були цуценятами.
«Подобається»? Як може подобатися Бугай? Кому взагалі подобається Бугай?
Він дивний і незграбний.
Милий і смішний.
Він опецькуватий, але… Не скажу, що він товстий…
-Байдуже, бувай. -Є за що зубом зачепитися.
Не те, що я хочу спробувати його на зуб,
але на вигляд він, як пакет із картоплею.
Це мило? Сексуально?
Ні, звісно, але якщо любиш картоплю, можливо.
Я люблю картоплю, але вона не для всіх.
Я ж лише виставкова собака, а він звичайний собака.
Хіба ж він гляне на таку, як я?
Стерлінг, цей дупомордий вилупок.
Хто хороший хлопчик?
Хто мій маленький?
Чухи-чухи для великого хлопчика!
-Тримай кістку! -І пана Пискуна!
Як весело!
Але диван — но-но.
Хто хоче м'яска?
Кому м'ячик? Лови, хлопчику.
Ловити в домі!
-О ні. -Хто наробив безлад?
Кому смаколиків?
На, шпекай мої капці.
Порийся в смітті.
Хто хоче пити?
Ходімо, малий.
Чудовий день.
Заходь, хлопче.
Що? Блискучий білий трон?
Де моя миска з водою?
Прошу. Особливий напій для особливого хлопчика.
Що за…
Його наповнили солодкою газованою водою.
Дозволили робити що заманеться.
Так було з усіма нами.
-Мамцю… -Усе гаразд. Залазь.
Ні!
Як же смачно.
Але ні.
Дивіться-но. Яка задоволена морда.
Тату, з ним усе буде добре?
Навіть краще…
Щоб я здох.
Чому?!
Ще одна пара на виліт.
Чому?
Чому ми? Що ми зробили?
Звісно, шпекати бабусю — не дуже гарна ідея,
але покарання не відповідає злочину!
Дідько, Бугаю. Заспокойся. Це мало статися.
Ми це пережили.
Ти не розумієш. Це мої яйця!
Без них я буду як бездушний зомбі.
«Гладьте мене, годуйте, вигулюйте».
Тепер ми зомбі?
Ти говориш дурниці, Бугаю.
І це дуже боляче.
Боляче?
А як, по-твоєму, я почуватимуся, коли мені відріжуть яйця?
Думаєш, болітиме?
Хай краще вирвуть моє серце, мою душу!
Байдуже.
Мені страшно.
От і добре. Нам усім має бути страшно.
Після цього життю кінець.
Сонце не світитиме так яскраво.
Бекон буде менш беконистим.
Аромат життя притупиться назавжди.
А Карамелька…Моя солоденька Карамелька.
Вона не захоче товсту, без'яйцеву потвору, що не зможе зробити цуценят.
А ти не думав, що Карамельці подобається те, який ти,
а не твої яйця?
Хто тепер говорить дурниці?
Ти нічого не знаєш, Апорте.
Досить з мене.
Я знаю, що ти боїшся, але ти поводишся як мудак.
Що?
Чекайте, куди це ви?
Знаєш що? Ти такий, як інші гівнюки,
які думають, що якщо в них між лапами щось теліпається,
це робить їх кращими за інших. Іди в дупу, Бугаю.
Так? Наче це взагалі можливо!
Бугаю? Це ти видаєш ці жахливі звуки?
Привіт, Карамелько. Так, я.
Ого.
Справді, ого. Маєш чудовий вигляд.
Дякую.
Скоро виставка, тож я готуюся.
А це, якщо ти не знаєш, години вичісування.
А ще мені підстригли кігті, почистили зуби і…
А з тобою що?
Ти в нормі? О ні.
Бабуся померла?
Ти знав, що це ненадовго.
Ні, з нею все добре.
Йдеться про моє майбутнє.
Усі мої плани.
Про це важко говорити, але я щойно дізнався, що я…
-Карамелько! Ходімо, дівчинко. -Вибач, Бугаю, мушу йти.
Побажай мені удачі.
Аякже.
Гаразд, удачі!
А я полежу тут, поки не ампутують мої дзвоники.
Бувай, Карамелько. Я ніколи не спробую твій солодкий нектар.
Я завжди тебе кохав.
Ось, я сказав. Ти не чула, але я сказав.
Бляха!
Собаки огидні.
Постійно нюхають дупи, лижуть яйця, пускають слину…
-Летімо їсти сміття? -Так, будь ласка.
Бугаю. Хочеш погратися, здорованю?
Ось і він, голова кастраційного комітету.
Що скажеш, друже? Хочеш погратися?
Поглянь на мене. Поглянь!
Подивися, якого болю ти мені завдав.
Не гладь мене.
Не гладь мене!
Так. Іди геть.
Геть, покидьку!
Як?
Як ти можеш спокійно жити, знаючи,
що збираєшся зробити?
Подивіться на цього малюка, штовхає крихту.
Допомогти, друже?
Ні! Я сам.
Я сам. Я зможу.
Так.
Так, ти зможеш!
І я зможу!
Я не мушу коритися цьому безглуздому каліцтву.
Я, як мураха, штовхатиму цю метафоричну крихту, мої яйця,
травою надії та можливостей
до свободи!
Ці двоногі, прямоходячі, безволосі виродки.
Думаєте, якщо даєте мені їжу, притулок, поцілунки й обійми,
змушуєте мене почуватися в безпеці, теплі й любові,
то це дає вам право мене каструвати?
Більше ніяких нашийників, ніяких ванн, ніякого чищення зубів.
Я їстиму що захочу, спатиму де захочу.
Я буду робити все, що захочу, коли захочу,
з новими, кращими друзями.
Я дикий довбаний вовк!
Безмозкий невдаха.
Ось воно, хлопці.
Наша доля чекає.
Нас тепер лише троє,
тож познайомимося ближче.
Лівий, ти трішки більший
і чомусь завжди пікантніший.
Ти будеш Цибулько.
Правий, ти маленький, але могутній.
Готовий до бою.
Ти будеш Наполеоном.
Бачите?
Це наш новий дім.
Куди не кинь оком.
От хрінь. Я вже зголоднів.
Де ж я буду їсти?
Мабуть, я не все продумав.
ФЕСТИВАЛЬ ЇЖІ
Дощ із продуктів!
Такого в одомашненому підземеллі не буває.
Дивний запах.
З нотками скунса і крапельками цитрусових і хвої.
Що це за звук?
Ану стій.
-Я тебе дістану. -Привіт, Бугаю.
Привіт, міледі.
Я така рада, що знайшла тебе.
Мені здається, ми не закінчили розмову.
Знаєш, я збирався сказати,
що я в тебе закоханий.
Це нічого?
Це дуже добре.
Можна полизати тобі яйця?
Авжеж. Я не думав, що так одразу,
але якщо так ти проявляєш кохання…
Чарівно.
Як добре. Такі м'які, але пружні.
Колеться. Наче крихітні голочки.
Допоможи нам.
Не дай цьому статися з нами!
Хто це сказав?
Рятуй.
Хто там?
Унизу!
Н
Не витріщайся наче якийсь дурень.
Зроби щось нарешті!
Цибулько? Ти вмієш говорити?
Звісно, я вмію говорити, ідіоте.
Що ти зробиш, щоб нас урятувати?
Цей пес не надто розумний.
Не будемо більше чекати.
Час вирвати нашу долю з холодних лап цього дурня і взяти у свої руки.
Згоден, французику.
Ми вже надто довго теліпалися із цим невдахою.
Ні, братчики мої!
Поверніться! Я щось придумаю! Я б не допустив, щоб з вами щось сталося.
Чекайте! Верніться!
Агов!
Кіт паршивий! Ану віддай мої яйця!
Що?
Де це я?
Мої яйця. Слава богу.
Це просто поганий сон.
Схоже, ти зайнятий, тож я сам себе виведу.
Так, пси паршиві.
Нужденні, невротичні виродки.
Гидите де хочете,
ніби світ — ваш особистий туалет.
Час провчити вас, шпокальники меблів.
Здохніть.
Він мертвий.
А якщо це блеф?
Порви йому морду на шмаття про всяк випадок.
Моя банда!
А ти хто такий?
Мамка називає цей образ «Апорт Поганець».
Пси паршиві.
Ви прийшли по мене?
Після всього, що я наговорив?
Ми знаємо, що ти не хотів. Ти панікував, марив, скаженів.
У тебе була яйцевтратна лихоманка.
Пробачте.
Я був такий наляканий, злий, збентежений,
я накинувся на вас, мої браття по духу.
Вибачення прийняте.
Що нам робити зі всіма цими паршивими котами?
Напруга добиває. Чому вони не нападають?
Бо хочуть замакітрити нам голови.
Це нявкання.
Вони намагаються ввести нас в якийсь гіпнотичний транс.
Здається, у них виходить.
А коли найменше очікуємо,
вони нападуть на нас із шаленою, неконтрольованою люттю.
Я не можу ворухнутися.
Пси паршиві.
Гадаю, це все.
Час іти додому і лягти під ніж.
Чекай. Хвилинку.
Ми не натішилися нашими дзвониками,
перш ніж люди їх відібрали,
але твої ще при тобі.
Тому ми підемо
і висмокчемо весь кайф із твоїх яєць, перш ніж ти їх втратиш.
Разом.
Ми всі відсмокчемо тобі яйця.
-Що? -Ой.
Ні, я мав на увазі, що ми будемо поруч,
поки ти кайфуватимеш від яєць.
Саме так, Мазунчику. Це буде незабутній вечір.
Ми одомашнені й горді,
але сьогодні ми без повідця!
Дави білку!
Капець.
Ми щойно розірвали ту бідолашну білочку.
Чому ми за нею гналися?
Не знаю.
Чому собаки ганяються за білками?
Бо ми ненавидимо цих пухнастих переносників хвороб.
Як мені вичиститися? Я не хочу злизувати кров білки. Фу!
Ще одна білка!
Мазунчику, ні, це не білка!
Це скунс!
Мої очі! Ні!
Як же свербить!
Так! Як боляче! Кайф!
Друзі, раджу спробувати.
-Так… -Ні.
Ні, дякую.
Пішли в дупу, люди! Ніхто не вказує нам, де срати.
Допоможіть.
Це вже занадто.
Страшні пси!
Дивіться! Я ходжу!
Воля не дається задарма.
Якого дідька?
Бугай?
Карамелька? Очам своїм не вірю.
-Що? -Сподіваюся, ти цілий.
Бугаю, ти як?
Нічого собі. Дивно, що я тебе зустрів, бо я зрозумів, що…
І так, бо я кохаю тебе.
Вибач, Бугаю. Ми спізнюємося на виставку!
Тебе збила машина?
Карамелька.
-Де? -Тут.
Карамелька.
Що сталося?
Бугая збила машина, і він думає, що бачив Карамельку.
Я її бачив і намагався сказати їй, що кохаю.
Вона спізнювалася на виставку, і я не встиг.
І вже ніколи не скажу.
Я не міг цього зробити з яйцями, а без них це буде неможливо.
Вона зникла назавжди.
Бугаю, відчуваєш запах?
Шампунь для собак,
парфуми,
претензійні засранці,
оцінювання і сморід розчарування…
Боже милий!
Виставка собак!
Ходімо дістанемо тобі Карамельку.
Як нам туди потрапити?
У мене є ідея.
Навіть не знаю.
Не бійся, Мазунчику. Ти так добре видаєш людські звуки.
Ніхто не запідозрить.
Бляха-муха, хлопці. Постава.
Апорте, сховай свій ніс-стояк.
Ні! Так ще гірше.
Гей!
-Гей, як справи? -Гей!
ВИСТАВКА СОБАК
Як? Кепський з нього працівник.
Шия назад, спина пряма, підборіддя вгору.
Чудово.
Щаслива хода.
Переможний стрибок.
Нікуди не годиться.
Добре. Молодець, старий.
Далі виступ борзої, перша сцена.
«Борза». Це Карамелька!
Пошукаю першу сцену.
Я нікчема.
Мене треба приспати.
Я не заслуговую жити.
Боже. Як жорстоко.
Цих бідних собак постійно оцінюють.
Оце життя.
Квітка не змагається з квіткою поруч.
Вона просто квітне.
Щоб стати чемпіоном, слід змагатися не з тим, хто поруч,
а з тим, хто всередині тебе.
Нічого собі. Глибока думка, Мазунчику.
Шоколадне морозиво на підлозі!
Ні, Мазунчику, це гівно!
Моторошно якось.
Ми готові оголосити найкращого представника породи.
-Номер 48. -Карамелька.
Триразовий переможець і чинний чемпіон — Стерлінг!
Так, звичайно.
Стерлінг перемагає. Нічого дивного.
Який же він кретин.
А зараз перейдемо до жіночих особин.
І титул найкращої представниці породи і чемпіонки виборює Карамелька!
Не віриться. Я змогла!
Я ж казав. Твої старання дали результат.
Вона така щаслива.
Навіщо їй такий жалюгідний мішок із лайном, як я?
Поглянь на себе, виділяєшся з натовпу.
Така особлива.
Особлива?
А якщо ти інакший? Це погано?
Ти набагато краща за мене.
-Це мій ніс? Надто довгий. -Чекай, ні, він такий, як мій.
Ця твоя дупа така симетрична.
Чому я мучу себе? Я ніколи не виграю.
Ти ідеальна. Це безнадійно.
Подавися своєю блакитною стрічкою, сучко!
-Що? -Не варто було снідати.
Хто ж обере свиню?
Ні!
Як я цього не помічала?
Інакше — це добре.
Я не хочу бути такою, як усі.
Бугай мав рацію.
Я хочу бути собою.
І я хочу…
Бугай?
Зуби нечищені, жахливий запах.
-Ти не виставковий пес, мерзенна істото. -Пішов ти.
Думаєш, ти кращий, бо смоктав мамин сосок?
-Що? -Я такий самий, як ти. Мама мене любила.
Вона зробила все можливе. Нас було 15, чорт забирай.
Як одна мама може нагодувати стільки ротів?
Реджінальде, на сцену!
Це погано скінчиться.
Реджінальде, досить опиратися.
Не роби цього, друже. Не лізь туди.
Бугаю!
Гірше просто бути не може.
Ми з тобою, друже.
Вечір ще не скінчився. Ходімо знову обприскаємося тим скунсом!
Ні, дякую.
Мамка каже, що трав'яний чай завжди покращує настрій.
У дупу твою мамку, Апорте!
Бугаю треба, щоб хтось посмоктав його чайні пакетики, поки їх не відрізали!
Вибачте, хлопці. Я не можу. З мене годі.
Знаю, це було не ідеально, але ми не можемо так закінчити.
Я зараз не дуже… в настрої.
То підіймемо тобі настрій.
Щоб полікувати розбите серце, треба переключитися на когось іншого.
Забудь, Роко.
Мені негайно треба на когось вилізти. Хочеш піти сьогодні в Гавканалію?
Так, будь ласка. Там повно розпусних хвостів.
Серйозно, Річі? Це собачий бордель.
Чому ти поводишся як кретин?
Ходімо за ними. Вони пізнали сенс життя.
Сьогодні є гарячі пацики. Не завадить випити.
Так. Те, що треба.
-Уперед! -Звісно. Що завгодно. Якщо хочете.
Вітаю, друзяки.
Ви готові шаленіти?
Я вже сьогодні пробував. Я дичів.
Любчику, там шаленства нема.
Усе шаленство тут.
Заходьте в дім задоволення.
Сюди?
-Так. Гаразд. -Добренько.
Що таке, малий?
Не знаю. Я ніколи не зустрічав такого пса, як ти.
І більше ніколи не зустрінеш.
Таких, як я, більше нема.
Я Френкі.
Френкі?
А тебе як звуть?
Мазунчик.
Так і є, правда?
Іди за мною.
Звісно.
Щоб я здох.
Мамко, рятуй.
Сидіти!
Перевернутися!
Вдавати мертвих!
Чорт. Це хардкор.
Знаєте що? Це трохи занадто.
З Карамелькою і зі всім, я не знаю, чи…
Бугаю, забудь про Карамельку. Її тут нема.
А ти є, і вона теж.
Сьогодні тут симпатюльки.
Гаразд. Піду подивлюся.
Чорт. Я не знаю, що робити.
Будь собою.
Я не знаю, хто це!
Як справи?
Привіт, це Бугай. Не руханий. Усе природне. Розумієш, про що я?
Ну, привіт, Бугаю.
Я Меляса.
Меляса.
Це знак.
Меляса — смачніша версія Карамельки. Візьми її.
А мені можна?
Що можна?
Можна випити за тебе?
Ні, чекай. Ні, так, випити з тебе?
Можна взяти тобі випити?
Гаразд. Іди за мною.
Не хвилюйся, друже. Ти зможеш.
-Справді? -Ні. Йому триндець.
Ну, не знаю.
Гадаю, я завжди в пошуках нового запаху чи нового смаку,
бо для мене це як правда чи що.
Але… я постійно незадоволений.
Розумієш?
Так. Звісно.
Просто ти зосереджений на зовнішньому,
бо боїшся того, що лежить усередині.
Я добре знаю це почуття.
Тобі важко прийняти себе,
полюбити себе.
Твоя правда.
Я завжди почувався інакшим.
Я не знаю, як любити себе.
Може, ти мені покажеш?
О так!
Що ж, це було швидко.
Тепер твоя черга.
Що мені робити?
Те саме, що і я тобі.
Але я ніколи цього не робив, тому…
Ого! Я такого ще не бачив.
Любчику, це моя особливість. Моє все.
Це я, і я заслуговую на любов.
У тебе є стручок і кабачок?
Смачно, правда?
Зголоднів?
Звісно. Я завжди голодний.
Що це, пудель драний, було?
Нервуєшся, золотце?
Так, я…
Подивимося, який ти.
Мускусний.
Отакої.
Тобі знайомий запах тічки?
Здається, ні.
Це і є той запах? Досить гострий.
Наче ковбаса, але солодша. Схоже на яблучну ковбасу.
Мені завжди було цікаво. Її роблять зі справжніх яблук?
Відчуй сповна, цьомчику.
Це очистить тебе від будь-яких обмежень, наповнить тебе бажанням.
Власне, це очистило мою алергію.
Чи хронічний синусит. Важко сказати.
-Ти базікаєш. -Я? Ні, дурниці.
Це моя оральна прелюдія.
Знаєш, дехто робить це язиком чи як там.
А я дарую задоволення через «члено-роздільні» звуки,
якщо розумієш, про що я…
То говори в мікрофон.
Він увімкнений?
Що із цими пожежними гідрантами? Скажи?
Пригальмуй коней, ковбою. Хто чекає, тому винагорода.
Так. Не знаю, чи це правда. Я чекав на дещо хороше.
Моя подруга, Карамелька. Вона б тобі сподобалася.
Схожі категорії імен, досить цікаво.
Я завжди думав, що в нас є шанс,
але я чекав і чекав, а тепер надто пізно.
Я сказав «подруга», але насправді Карамелька — набагато більше.
Вона моя мокра трава, по якій я біжу стрімголов.
Вона моя перша ранкова сеча.
Знаєш що? Можеш почухати мені спинку?
Аж біля плечей.
Так. Аякже.
Вона — все, що мені треба,
і мені бракувало сміливості сказати їй те, що я хотів.
Ось так!
Бугаю?!
Карамелько! Божечку, ти тут!
Слухайте. Я на груповий не підписувалася.
Я жартую! Я за!
Уявляєте, якби я тут провела межу?
Неймовірно.
І я втекла з виставки, щоб побачити, як ти лізеш на іншу собаку.
Ти пішла з виставки, щоб знайти мене?
Чекай. Це ж чудово! Неймовірно!
До речі, це не… Я ні на кого не лізу.
А як би ти це назвав?
Якого… Ні!
Так, тепер ти нікуди не дінешся.
-Яка ж я ідіотка. -Карамелько, ні! Я можу пояснити!
Я побачив тебе зі Стерлінгом і подумав…
Ти ж саме цього й хотіла, так?
Тепер це не має значення. Я думала, ти інакший.
Очевидно, ти такий, як і всі.
Ні! Карамелько, це не так.
Твій член у її піхві, Бугаю!
Як ти це назвеш?
Не знаю, як це назвати, але це не секс.
Чорт! Копи!
Я тебе врятую, мій любчику.
Ти мій найкращий коханець.
Ніяких обмежень, чисте бажання.
Мазунчику, ні!
Не чіпайте її, виродки!
Я сама про себе подбаю. Тримайся подалі.
Бляха!
Ні!
Тікаймо звідси!
Тепер ви мої.
Здуріти! Гляньте на яйця!
Я вся палаю! Візьми мене!
Дай напитися твого соку!
Привіт, дитинко.
От хрінь, соски.
Гляньте на ці соски!
Посмокчи мою цицю.
Мамо, можна мені нарешті?
Бери, хлопче.
-Ні, Роко! Це не твоя мама! -Але соски!
Карамелько.
Я каторжник. Мамка мені ніколи не пробачить.
Більше жодних вподобайок. Жодних сердечок.
Поглянь правді в очі, Апорте.
Ти просто собака.
Гав-гав.
Я знаю, що зараз не час, але я закохався.
Що? У кого?
У неперевершеного добермана Френкі.
Вони все і мають усе.
Усе? Що ти маєш на увазі?
У них там фрукт і овоч.
Чув про таке.
Френкі народилися з каннолі і з лазаньєю.
Не зрозумів.
Неважливо, ясно?
Вони навчили мене любити себе.
І пози 699.
Це я в усьому винен.
-Так. -Точно.
Так, усе, що сталося — твоя провина.
Дякую за підтримку.
Поглянь на себе. Тобі тут не місце.
Подивимося, чи є в тебе чип. Так, є.
Ну, уже недовго.
-Звідки знаєш? -Він зісканував чип.
Її власників інформують про її місце перебування.
Мабуть, це добре.
Їй тут не місце.
Сюди. Вона тут.
Он вона.
Карамелько, моє янголятко.
Як ти тут опинилася?
Ходімо швидше додому. У чемпіонки побачення.
Побачення?
О ні.
Що таке?
Ось що він мав на увазі в парку! Засранець!
Якщо Карамелька виграє, їх зведуть.
Її віддадуть на поталу тому бовдуру Стерлінгу.
Це кінець.
Мені треба в туалет. Дуже треба. Що робити?
Не відчуваєш запаху? Туалет повсюди.
Усе це місце — гігантська калюжа.
Дідько, це може спрацювати.
Гаразд, слухайте всі.
Якось ми були у відпустці у Лас-Вегасі.
Там було багато світильників і…
Що там відбувається?
Що за…
Ану, фонтанними бризками по цих виродках!
Тепер що?
Тепер ти будеш найкращою людиною.
Агов, песику.
Може, допоможеш колегам у біді?
Ніколи. Паршиві коти.
Паршиві пси.
Бугаю!
Що таке? У нас обмаль часу.
Я маю знайти Френкі.
-Але… -Френкі — моя Карамелька.
Чорт, друже. Більше ні слова.
Удачі.
Френкі!
Зголоднів?
Френкі?
Єдині й неповторні.
Що за…
ЗАГУБИВСЯ ПЕС — НАШ ЛЮБИЙ БУГАЙ НАГОРОДА
Вони хвилювалися за тебе.
Ходили від хати до хати, шукали тебе.
Так ми дізналися, що ти втік.
Вони мене люблять і сумують?
Тоді навіщо хотіли відрізати мої яйця?
Це мило й жахливо водночас.
У цих двох буде призовий виводок.
Ми заробимо купу грошей.
-Боже, я забув сир і крекери. -Я тобі допоможу. Зачекай.
Треба розім'ятися. Так.
Не хочу потягти сухожилля, коли докладатиму зусилля.
Потягусі.
-Байдуже. Менше слів, прошу. -Так.
Помовч.
Серйозно, Карамелько, тобі страшенно пощастило.
Я найбажаніший самець. Довгий список очікування.
Шкода, що ти не можеш паруватися зі собою. Ти такий крутий і цікавий.
Що тут скажеш? Усі хочуть мою ДНК.
Цей пістолет стріляє золотом.
У мене блискуче хутро, симетрична структура тіла,
здорові ясна, міцна хода і загалом поважна статура.
От дупа.
І це теж. Її відбілюють раз на два тижні.
-Який же він бовдур. -Що ти робитимеш?
Я перестрибну паркан і виб'ю все лайно з того дурбецала!
Уперед, Бугаю!
Сподіваюся, це припиниться.
Не хочу, щоб це заважало моїм ритмічним поштовхам.
Так. Бо передбачуваність — ключ до фантастичного сексу.
Гаразд, я розім'явся.
Почнімо, золотце.
Ні. Вони починають.
Цього разу болітиме найдужче.
Я допоможу.
Чому ти не допоміг перші шість разів?
Я думав, він зможе.
Так.
О так.
Бугаю.
Моя королево.
Якого біса?
Карамелько, вибач.
Я прийшов на виставку дещо сказати.
Те, що треба було сказати дуже давно.
Але коли я побачив вас зі Стерлінгом, я подумав, що згаяв свій шанс.
Не варто було йти в ту химерну Гавканалію.
-Бугаю, я… -Зачекай. Вибач.
Я мушу сказати. Я кохаю тебе.
Любонько. Так.
Звісно, ти мене кохаєш. Після такого відбійного молотка!
Що? Він пришвидшується.
Та я тебе не кохаю.
Вибач, але я пишаюся своєю чесністю.
Ти одна з багатьох.
Я кохав тебе з дитинства. Мені подобалося, коли ти гризла мої вуха.
Подобалося, коли йшов дощ, і ми пробували впіймати всі краплі.
Я досі пісяю так, як дівчинка, бо твій спосіб здавався кращим.
Бугаю, ти плачеш?
Так, і не знаю, це сльози радості чи болю,
чи що там відбувається.
Я не знаю, що буде після цього,
але я завжди кохатиму тебе.
О, Стерлінгу!
Так. О так. О, Стерлінгу.
Було цікаво.
Ти дуже туга,
або це я такий великий.
Сподіваюся, тобі не сильно боліло, хоч мені байдуже.
Усе, бувай.
-Відпрацював. Хто хоче печиво? -Думаю, їй сподобалося.
З мене не тече?
Це було неймовірно.
Ти наш герой.
У дупу Лессі. У дупу Бетховена. Навіть Бенджі може піти в дупу.
Ти найкрутіший.
Це так натхненно.
Мені подобаються дупи,
але думка, що демонське сім'я Стерлінга всередині мене,
дуже травмує.
Піду його позбудуся.
-Бугай? Боже! -Бугай!
Бугаю, ти повернувся!
Іди сюди, хлопчику.
-Дідько, ну й смердить. -Мій маленький.
Обережно на дупу, будь ласка.
Карамелько?
-Карамелько, я… -Помовч. Моя черга говорити.
Я хочу подякувати тобі за те, що ти зробив.
І хочу сказати, що я теж тебе кохаю.
Ще з дитинства. Як і ти.
-Не може бути. -Так, ідіоте.
Як думаєш, чому я чекала біля паркану, поки ти прокинешся?
Мені подобався твій запах, перша сеча
по 15 хвилин щоранку —
ти перевіряв ту саму ділянку знову і знову.
Подобається, що ти провалив школу слухняності,
спиш на спині, розкинувши кінцівки,
і завжди чекав на мене, коли я верталася додому.
Але я дворняга. А ти ідеальна.
У досконалості є недоліки.
Досить з мене.
А як щодо твого роду?
У дупу рід. У світі достатньо Стерлінгів.
Так, але ти маєш знати, що я скоро втрачу свій єдиний актив.
Повір мені, ніхто за ними не сумуватиме.
Справді?
Справді.
Ти — це ти, незважаючи на них, а не завдяки їм.
Шкода, що ти раніше не сказала.
Ми могли б усього цього уникнути.
Я рада, що не сказала, бо тоді, можливо, ми б не були разом.
Ти унікальний, Бугаю.
І я кохаю тебе за це.
І знаєш, у мене досі тічка.
ВЕТЕРИНАРНА КЛІНІКА
3 МІСЯЦІ ПО ТОМУ
-Ти як? -Як воно? Гарний вигляд.
-Дякую. -Ти у формі, Бугаю.
Дякую.
Класний вигляд, Бугаю.
Подякував!
-Здоров, Бугаю? -Бугаю!
Як житуха?
Привіт, ковбою.
Як ся маєш?
Як ти?
Нормально, мабуть.
Але іноді виникають фантомні відчуття,
ніби вони досі там.
А ще кошмари.
Вони переслідують мене, як якісь божевільні привиди яєчок.
«Навіщо ти нас убив, Бугаю? Що ми тобі зробили? Чому?»
Це дуже страшно.
Мені снилося, що мої яйця стали клоунами
і виступали на дитячих вечірках.
Привіт.
-Привіт. -Усе гаразд, лялю?
Привіт, хлопці.
Які милі цуценята.
Слухайте, декому з вас циця може не перепасти.
Але це нормально. Від того ти не гірший пес.
Це мамство виснажує.
Не можу прилягти, щоб хтось не смоктав мої соски.
Я просто не розумію.
Це неможливо, вони не мої.
Може, я того дня щось з'їв?
Привіт, чемпіоне. У нас для тебе сюрприз.
Ми наповнили унітаз солодкою газованою водою.
-Ні! Якого біса? -Ходімо.
Ні! Боже, ні!
Карма — падлюка.
Відсмокчи мій неприкритий член, виродку!
Ходімо, моднице.
Сьогодні жіночий вечір, і нам уже час.
Бугаю, наглянеш за цуценятами?
Хочу піти в загул із цими божевільними сучками.
Так. Гаразд.
Заждіть, волохаті хвойди!
Не хвилюйся, Бугаю.
Скільки там того загулу, скажи?
Так. Твоя правда, Апорте.
Скільки там того загулу.
ОСТАННЯ ПРИГОДА
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин