‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎DOUĂ SĂPTĂMÂNI ‎PÂNĂ LA ASOLIZAREA PE MARTE
‎Alo?
‎Bine. Vin imediat.
‎S-a stricat sistemul?
‎Da.
‎S-a stricat.
‎Lu, ai pregătit punga?
‎Da.
‎ALIMENTARE CU APĂ
‎Atâta tot.
‎Doar atât? Din toate cele 16 rezervoare?
‎Câtă e?
‎Cam 700 de mililitri.
‎Nu ne ajunge nici două zile.
‎Dacă am folosi asistența gravitațională, ‎tot am muri până la Pegasus 2.
‎Lu, ne putem epura urina în alt mod?
‎Adică formula magică ‎de a transforma urina în apă și vin?
‎Haios, Lu!
‎Mi-ai luat vorba din gură.
‎Avem 72 de ore să rezolvăm problema.
‎Potriviți-vă cronometrele ‎ca să ținem pasul cu deshidratarea.
‎Următoarele șase ore vom fi în formă,
‎înainte să apară simptomele.
‎După cum a aflat Emma, ‎deshidratarea e neplăcută
‎și face concentrarea dificilă, ‎deci trebuie să anunțăm la Centru.
‎Dacă avem de încercat ceva complicat, ‎acum e momentul.
‎De când ai devenit expert?
‎Sunt obsedat de tot ce ține de apă.
‎Dar plantele nu-s ca oamenii. ‎Ele probabil rezistă mai mult.
‎Obsesia mea nu a început cu plantele,
‎ci cu moartea părinților mei biologici ‎din cauza dizenteriei.
‎Nu știam.
‎Asta e.
‎Fără hidratare, ‎dizenteria e un mod oribil de a muri
‎și nu deschid prea des subiectul.
‎Dar rezervoarele de apă ‎care înconjoară nava?
‎- Din pereți? ‎- Sub nicio formă!
‎- De ce nu? ‎- Fiindcă e imposibil.
‎Discut cu Centrul.
‎Trebuie făcut imposibilul.
‎Nava Atlas a fost prevăzută
‎cu rezervoare de apă ‎în interiorul pereților exteriori
‎pentru a opri radiațiile.
‎Căutăm soluții să scoatem apă ‎din pereții modulului locativ,
‎unde gravitația poate fi de ajutor.
‎E foarte riscant.
‎Între peretele interior și învelișul navei ‎sunt doar 2,5 cm.
‎Există șanse de 50% să spargă rezervorul ‎și, în loc să dea de apă, să dea…
‎de spațiu.
‎Ryan, tu și echipa ta ‎căutați moduri să scoată apă din interior.
‎- Nicio idee nu e exagerată. ‎- Da.
‎Noi vom găsi o metodă ‎să scoatem apă din exterior.
‎Dar cum rezolvăm problema imposibilă
‎de a scoate apă din fuzelaj la -270 °C?
‎Nu de asta ești la NASA, ‎să rezolvi probleme imposibile?
‎O pompă termodinamică?
‎Bobina de încălzire a apei?
‎Căutați piese.
‎Salut, dragilor!
‎Vreau să știți că sunt bine.
‎Toată lumea lucrează din greu ‎să rezolve problema.
‎Și…
‎moralul e… ridicat.
‎Scuze.
‎Mă gândesc la voi în fiecare clipă.
‎Mă țineți pe metereze.
‎Vă iubesc enorm.
‎- Ai noutăți? ‎- Da.
‎Au trimis instrucțiuni ‎să perforăm peretele modulului locativ.
‎Lucrează și la alte opțiuni,
‎iar Darlene voia să-ți spun ‎că Matt se ocupă.
‎Cred că e greu să știi ‎cât se tem pentru tine.
‎Măcar asta e bine când nu-i lași pe alții ‎să se apropie de tine.
‎Nu poți distruge vieți dacă mori.
‎Sunt sigură ‎că moartea ta ar distruge câteva vieți.
‎Mă gândesc la voi în fiecare clipă.
‎Mă țineți pe metereze.
‎Vă iubesc enorm.
‎Salut!
‎Mulțumesc că ești aici, Mel.
‎Desigur.
‎Și eu sunt aici.
‎Sunteți cele mai tari.
‎Mergem la un film azi?
‎Să-ți iei gândul de la probleme.
‎- Ce rulează, Cass? ‎- De unde să știu?
‎Hai să căutăm.
‎Nu cred că aș rezista la un film.
‎Crezi că s-a întâmplat ceva grav?
‎Deschid eu.
‎Bună ziua!
‎O caut pe Lex.
‎Mă simt prost pentru cum m-am purtat.
‎Am fost laș.
‎Da, așa e.
‎Doar că…
‎Când au spus la știri ‎că Pegasus a dispărut,
‎mi-am amintit când au venit băieții ‎în uniforme să-mi spună de tata.
‎În următoarele trei zile…
‎m-am perpelit întruna…
‎așteptând să se întâmple nenorocirea.
‎N-am vrut să repet experiența.
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Nu-mi dădusem seama.
‎Dar mama mi-a spus azi ‎că nu e experiența mea…
‎Ci a ta.
‎Înțeleg dacă nu vrei ‎să mai vorbești cu mine.
‎A fost o greșeală.
‎Nu se va repeta.
‎Am nevoie să mă pot baza ‎pe oamenii din viața mea.
‎Totul e aiurea.
‎Mama ar putea muri prin deshidratare.
‎Și mi-am făcut testul ‎de depistare a angioamelor cavernoase.
‎- Da? ‎- Da.
‎Primesc rezultatele în curând.
‎Aș putea să am boala.
‎Gândește-te la asta ‎înainte să faci promisiuni.
‎Nu am la ce să mă gândesc.
‎Cum ai îndurat acele trei zile?
‎Când ți-era teamă?
‎Înainte de nenorocire?
‎Tubulatura cauciucată, ‎diametru de 0,31 cm, dacă se poate.
‎Nu văd dimensiunea asta.
‎Ne trebuie o pompă ‎să aspirăm apa din pereți.
‎Toaleta are ce ne trebuie.
‎Nu glumesc. Are cea mai bună aspirație.
‎Bănuiesc că eu trebuie să scot pompa.
‎Nu e o idee proastă.
‎- E oribilă. ‎- De ce?
‎Nu toaleta. Aia e o idee colosală.
‎Dar perforarea pereților e demență curată.
‎Măcar e o idee, nu?
‎Ce s-ar putea întâmpla, Misha?
‎Nu ai auzit de Spektr?
‎Nimeni nu vrea să audă despre Spektr.
‎Eu aș vrea.
‎Lu, adu câte pungi de colectare găsești. ‎Și tu, Ram.
‎S-a făcut.
‎Misha, te rog.
‎Spektr e o poveste rusească cu fantome.
‎Doar că s-a întâmplat.
‎În 1997, stația spațială Mir
‎a fost lovită de un transportor.
‎Modulul perforat se numea Spektr.
‎Da. Povestea începe așa…
‎E sunetul aerului care iese rapid ‎din modul în vidul spațial.
‎Astronauții simt schimbarea de presiune ‎în urechi,
‎așteptând să le explodeze creierele.
‎Dar nu le-au explodat creierele, ‎fiindcă au ieșit și au sigilat modulul.
‎Deci, dacă dăm gaura în locul greșit…
‎Dacă auzim un șuierat, fugim.
‎Dacă aveți obiecte importante în cabine, ‎ar trebui să le luați.
‎- Aveți o soluție? ‎- Pe-aproape.
‎- Cât de aproape? ‎- 30 de minute.
‎Echipajul e pregătit. ‎Spune-mi dacă avem altă opțiune.
‎Acum.
‎Un astronaut iese prin sas cu pompa
‎și se deplasează patru metri ‎până la prima valvă.
‎Provocarea e să scoată apa din fuzelaj ‎la temperaturi aproape de zero absolut.
‎Am refolosit bobina de încălzire ‎de la sistemul de reciclare a apei.
‎Sperăm să încălzim apa ieșită în spațiu ‎cât să o scoatem din fuzelaj.
‎Nu uitați că asta e doar prima probă.
‎Nu am făcut ajustări.
‎Așa se aude când apa se evaporă ‎la ieșirea din navă.
‎La contactul cu spațiul, se cristalizează.
‎Sunetul ăsta e grozav.
‎Pompa se încălzește ‎cât să topească gheața.
‎E foarte bine.
‎Cdt. Green, efectuați planul A.
‎Raportați după operațiune.
‎Tatăl nostru care ești în ceruri, ‎sfințească-se numele Tău…
‎Vie împărăția Ta, facă-se voia Ta, ‎precum în cer, așa și pe Pământ.
‎Pâinea noastră cea de toate zilele ‎dă-ne-o nouă astăzi…
‎Te ajută?
‎Nu prea. Îmi pare rău.
‎Nu e nevoie. Nu e pentru tine.
‎Ce s-a întâmplat ‎după moartea tatălui tău?
‎Cum adică?
‎Toată lumea îmi spune…
‎să am credință și speranță.
‎Dar ce fac dacă mama chiar moare?
‎Ce o să simt?
‎E cel mai groaznic lucru din viață.
‎Nimic nu va avea sens.
‎O să fii furioasă.
‎Uneori o să-ți fie silă de viață.
‎Da… Cam așa îmi imaginasem și eu.
‎Dar devine mai ușor.
‎Zău?
‎Dar asta te dă mai tare peste cap.
‎Într-un fel, vrei să doară.
‎Ca să nu uiți.
‎E nasol când începi să uiți.
‎Tatăl nostru care ești în Ceruri…
‎sfințească-se numele Tău.
‎Vie împărăția Ta.
‎Facă-se voia Ta, ‎precum în cer, așa și pe Pământ.
‎Bine…
‎368 de milimetri sub SB-2.
‎Și 165 mm peste RB-12.
‎Respiră mai lent.
‎Mă trec toate apele.
‎Așa se spune, nu?
‎Da. Inspiră și expiră adânc.
‎Haide!
‎Așa.
‎Asta e. Dnă comandant, verificați.
‎E bine. Ăsta e locul.
‎Dacă mai vreți o pereche de ochi, ‎sunt aici.
‎- Afară! Fugiți! ‎- Fugiți!
‎Haideți!
‎- Vreo veste? ‎- Nu.
‎Acum.
‎„Obiectiv ratat.
‎Procedura a cauzat pierderea presiunii.
‎Până sudăm gaura, ‎am pierdut modulul locativ.”
‎Darlene.
‎George, Darlene…
‎Știu ce vreți să faceți.
‎Nu îngreuna situația și mai tare.
‎Încă nu e timpul pentru discursuri.
‎Nu-i putem abandona.
‎- Nu-i abandonăm. ‎- E necesar.
‎- Dacă e să mai trimitem misiuni… ‎- Ducă-se dracului!
‎Îmi pare rău.
‎Fir-ar!
‎La dracu'!
‎Ești bine?
‎Eram dispusă să mor pe Marte, dar nu aici.
‎Misha, mai ai vodcă?
‎Vodcă.
‎E ceva în neregulă cu mine. Serios.
‎Am o clipă la dispoziție ‎să iau ce e mai important…
‎și eu iau asta.
‎Vă rog să nu spuneți nimănui, ‎dacă e să supraviețuim.
‎Dacă le spuneți, mă dau afară din Rusia.
‎Serios.
‎Ce e așa de amuzant la moarte?
‎Cum e să mori prin deshidratare?
‎Nu e cea mai urâtă moarte.
‎- E bine de știut. ‎- Da.
‎Când se temperează setea inițială…
‎nu simți durere, fiindcă ești amețit.
‎Dar va fi o moarte mai lentă, ‎fiindcă avem mâncare.
‎E ironic.
‎Obsesia…
‎care m-a adus pe calea asta îmi va fi…
‎Ei bine…
‎E Centrul.
‎Deschide-l.
‎Nu e nevoie. Știu ce scrie.
‎Vor să le trimitem ‎niște ultime cuvinte frumoase.
‎Ceva de genul…
‎„Eroii misiunii Atlas nu vor ‎ca moartea lor să fie în zadar.”
‎E Matt.
‎Zice: „Nu vă pierdeți speranța. ‎Am o idee.”
‎- Matt e înapoi la Centru? ‎- Da, lucrează toți la un loc.
‎Ce idee are?
‎Doi astronauți își vor încărca ‎costumele cu electricitate statică.
‎- Nu înțeleg. ‎- Încarcă electric costumul.
‎- Cu ce le încărcați? ‎- Cu un generator improvizat.
‎E foarte ușor. Găsești pe YouTube.
‎Vor putea să-l facă pe Atlas.
‎Freddie?
‎- E gata. ‎- Bine.
‎Odată încărcat costumul, ‎primul astronaut va deschide valva.
‎Va ieși un gaz ‎care va deveni gheață instantaneu.
‎Nu simulăm asta.
‎Ideea e că gheața va reacționa ca apa
‎și va fi atrasă de ionii negativi ‎de pe costum.
‎Ionii negativi de pe costum atrag apa.
‎Vor direcționa gheața…
‎spre ușa deschisă a sasului.
‎Costumul celui de-al doilea astronaut ‎va atrage și el gheața
‎și vor putea să o strângă în pungi.
‎- S-a mai încercat așa ceva? ‎- Nu, niciodată.
‎Știu ce sugerez.
‎Să salvăm astronauții ‎cu un experiment de clasa a patra.
‎Trimite instrucțiunile spre Atlas.
‎E decizia lor dacă vor să încerce.
‎Sigur că vor încerca.
‎E singura lor șansă.
‎Ai grijă să avem ultimele cuvinte ‎înainte să deschidă sasul.
‎Mulțumesc!
‎Poate asta o să-ți alunge gândurile.
‎Nu am mâncat nimic azi.
‎Ce e?
‎Ești drăguță când mănânci. Ai ceva…
‎Mersi.
‎E a patra oară când sună Melissa.
‎Poate are vești.
‎Tot va trebui să-i răspunzi.
‎„Primul astronaut merge patru metri ‎până la valvă, o deschide,
‎direcționează gheața prin spațiu ‎către sas,
‎unde al doilea astronaut așteaptă ‎cu pungile de colectare.”
‎Vreți să vă repet procedura?
‎- Ne-am lămurit. ‎- Aș vrea să fie mai mulți pași.
‎Emma, ai un mesaj privat de la Matt.
‎Te iubesc, dar știi asta deja.
‎Știu că vă cer ceva nebunesc…
‎dar e singura șansă să te revăd.
‎Să fie clar, te văd.
‎Ești cu mine mereu.
‎Dar să fii aievea.
‎Mă tem că nu o să vă mai văd.
‎Nu gândi așa.
‎Dar o fac.
‎Nu mă pot abține.
‎Misha a spus că nu poți avea ‎și familia, și misiunea.
‎Că trebuie să renunți la ceva ‎ca să supraviețuiești.
‎Să nu ne părăsești!
‎Nu îndrăzni.
‎Liniștește-te.
‎Ai grijă să te protejeze Ram.
‎Ai și tu grijă de el, ‎dar tu ești prioritară.
‎E un ordin și știu că nu-l vei da…
‎dar trebuia s-o spun.
‎Ușurel.
‎Trebuie să pleci.
‎Te vom aștepta.
‎Scuze că stric atmosfera.
‎Se poate strica și mai tare? Mișto!
‎Am scris ultimele cuvinte.
‎Vreți să adăugați ceva?
‎Scurt și la obiect.
‎Orice ai scris îmi convine.
‎E perfect, Lu.
‎Ne prindem de mâini?
‎Ajută-ne, Doamne!
‎Dă-ne puterea să ne înfruntăm teama!
‎Arată-ne cum să ne punem durerea ‎în perspectivă!
‎Învață-ne să avem credință ‎prin ceea ce va urma!
‎Mulțumescu-Ți, Doamne, ‎pentru binecuvântările de azi…
‎speranța de mâine…
‎și pentru iubirea Ta statornică.
‎Amin!
‎- Amin! ‎- Amin!
‎Cdt. Green.
‎Este…
‎E nasol că nu pot ieși cu tine.
‎- Data viitoare, Misha. ‎- Nu.
‎Am avut deja ultima ieșire în spațiu.
‎Dacă a fost ultima ta ieșire,
‎sunt onorată ‎că eu am fost cea care te-a însoțit.
‎Mulțumesc, Emma dragă.
‎Eu…
‎nu știu vreun astronaut mai bun ‎care să mă înlocuiască.
‎Ram, ești gata?
‎Încrede-te în ea și totul va fi bine.
‎Știu…
‎Gata?
‎Gata!
‎Începe decompresia.
‎Doamne!
‎Am uitat cât de tare e cerul.
‎Când eram mică…
‎mama îmi spunea o chestie.
‎„Când ești la pământ, uită-te înspre cer.
‎O să-ți aducă aminte ‎cât de mare și frumoasă e lumea.”
‎Dacă moare…
‎oare voi mai putea privi cerul?
‎Nu vreau să fiu temătoare sau tristă ‎când mă uit la el.
‎Poate o să-ți vezi mama privindu-te.
‎Dar nu e moartă, Lex.
‎Nu renunța la ea.
‎Eu doar…
‎Aș vrea să nu mă gândesc mereu la ea.
‎E ca un gol constant în stomac.
‎Biserica și chili nu rezolvă chiar tot.
‎Dar au fost de ajutor.
‎Mulțumesc.
‎Măiculiță!
‎Săruturile sunt cele mai bune ‎pentru uitat.
‎Atunci să nu ne oprim.
‎Salut! Ce face Lex?
‎E bine.
‎- Matt… ‎- Nu merge bine, Mel.
‎Misiunea?
‎Nu știu ce se va întâmpla.
‎Bine…
‎Suntem alături de tine orice ar fi, Matt.
‎Mersi.
‎Îmbrățișeaz-o din partea mea.
‎Dar încă nu-i spune nimic.
‎S-a făcut.
‎Mesaj de la Atlas.
‎Te sun eu.
‎Am primit ultimele cuvinte.
‎Vrei să le citești primul?
‎Pot ghici ce au spus.
‎A MERITAT.
‎Ești bine?
‎Da.
‎E prima mea ieșire în spațiu ‎în afară de simulări.
‎Te susțin eu.
‎Bine, fiindcă sunt speriat rău.
‎O să-ți placă enorm.
‎Mda…
‎- Nu vreau să mor. ‎- N-o să mori.
‎Nu mai vreau.
‎„Nu mai”?
‎Doar nu voiai să mori, nu?
‎Credeam că, dacă mă voi sacrifica
‎pentru ceva măreț, dincolo de mine…
‎Pentru țară, știință sau istorie…
‎Ar fi o viață bună.
‎Ce s-a schimbat?
‎Tu.
‎Ram…
‎Nu poți spune asta.
‎Trebuie.
‎În caz că murim.
‎Trebuie să știi…
‎că mă voi lupta acolo…
‎să rămân în viață cu tine.
‎Decompresie finalizată.
‎Bine.
‎Ești gata?
‎Să-i dăm drumul!
‎Haide, Rohit!
‎Haide!
‎Doamne…
‎Dumnezeule!
‎E incredibil.
‎Suntem doar noi doi aici.
‎Doar noi contăm.
‎Și nimeni altcineva.
‎Vom rămâne în viață.