PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Houstone, Atlas. Zahajuji sestup.
Do přistání zbývá sedm minut.
Posádko, připravte se na vstup do atmosféry.
Veliteli!
Je čas vstávat.
- Vstávej! - Hej.
Měl jsi mi připomenout, ať nastavím budík.
- Kolik je? - Po osmé. Obleč se.
Slyším dole tátu. Oba nás zabije, když tě tu najde.
On neví, že jsme zase spolu?
Ne, a pořád je dost nervní, protože mi ještě nepřišly výsledky.
Takže bychom mu o nás určitě měli říct, když máma přistává.
Lex, snídaně!
Snídaně zní dobře.
Moc vtipný. Obleč se.
Dělej, tudy tě můžu propašovat.
Co se děje?
Nic. Ven se dostaneš jinudy. Pojď.
- Vteřinu. - Isaacu…
Vteřinku. Chci ti něco ukázat.
Lex!
Hned jsem dole!
- Co? - Víš, jak jsi spala u mě v autě?
- Tohle jsem vyfotil, když jsi spala. - To je děsivý.
Nefotil jsem tebe.
Koukni.
Vidíš tu, co je červenější než ostatní?
To je Mars?
Vím, že musíš sledovat přistání s tátou, ale chtěl bych u toho být s tebou.
To taky chci.
- Pošleš mi to? - Už se stalo.
Budu jako myška.
Dobře.
Vím, že když jsi nervózní, rád to řešíš jídlem, ale…
tohle je šílený.
Mám nápad. Pozveme sem partu lidí.
Mel, Cass, tvůj fotbalový tým…
Přivedou nás na jiný myšlenky, než pojedeme do NASA.
Rozptýlí nás od toho, co se blíží.
Ty ses nedíval z okna?
Ne. Proč?
Neřekla bych, že na tomhle místě dokážeme přijít na jiný myšlenky.
Je tam novinář?
NASA jim řekla, že k nám domů nesmí.
Jasně. No…
- Matte! - Alexis! Matte!
Pegasovo přistání ještě nic nebylo.
Ne.
Co?
Nebudeš příštích deset hodin poslouchat dotazy na hrůzné scénáře,
které nenastanou.
Co tím chceš říct?
Nevypadneme odsud?
Tak jo, ještě naposledy.
Mišo, Kwesi, Lu, vy se postaráte o všechno tady,
zatímco já s Rámem dokončíme seznam nahoře.
Všichni budou ve skafandru před 19:30,
kdy vstoupíme do velitelského modulu
a Rám zahájí přistávací sekvenci.
Jo. Pokud jste ještě přistávání nezažili…
Zjevně mluvíš o mně. Můžeš prostě říct „Kwesi“.
No, nikdo z nás nikdy nepřistával na Marsu, příteli.
Jo.
Vstoupíme do atmosféry rychlostí asi 20 000 kilometrů za hodinu
a musíme zpomalit za méně než sedm minut.
Ideálně na 0 kilometrů za hodinu, Kwesi.
Jasně. Budeme zažívat přetížení 8 G
a naše loď bude obklopená plameny.
V podstatě se dá říct, že poletíme v kometě,
a až zažehneme zpětné trysky, bude to, jako by uvnitř lodi došlo k explozi.
Veliteli!
Přistaneme tady.
V pánvi Utopia.
Pegasus na nás bude čekat 300 metrů východně.
Za předpokladu, že nevybouchl na milion kousků.
Bude přesně tam, kde má být.
Podle mezinárodní dohody zůstaneme na palubě,
zatímco Lu vystoupí ven
a pošle na Zemi svou fotku.
Jo.
Někdo se brzy stane slavnějším než Neil Armstrong.
Můžu něco říct?
Za deset hodin budeme stát na povrchu Marsu.
PŘISTÁNÍ ZA DESET HODIN. JSEM NA TEBE HROZNĚ PYŠNÝ, EM.
Jsou tady.
Připravený na náš velký útěk?
Jdeme na to.
Tvoje máma je fakt drsná.
Já vím.
Kam jedeme?
Za kámošem.
- Znovu děkuju za pozvání. - Žádný problém.
A dárek pro tebe.
Fakt myslíš, že si to nasadím?
Nasaď si ho!
V tomhle teda souhlasím s Cass.
Jo.
Připraveni vyjet?
Poslyš.
Nikdy jsem ti nepoděkovala, žes byla tak hodná
a neřekla tátovi o té mojí noci s Isaacem.
Pořád jsme nedostali výsledky z toho testu a…
Tohle nedělej, jo?
- Co? - Zneužíváš zdraví, abys…
- Co? - Tajíš to tátovi už dva týdny
a já jsem teď spoluviník.
Spoluviník? Vážně, Mel?
V pohodě, vy dvě?
Jo, dobrý.
Můžeš zastavit odstředivou rotaci ramene.
Rozumím.
Připravíme loď na přistání.
Potvrzuji ukončení rotace. Systémy jsou v normě.
Zasunutí systémů Zvezda, Unity a Zarya na můj povel.
Tři, dva, jedna.
- No tak. - Co?
Co se děje?
- Máme problém se solárními panely. - To si děláš srandu.
Samozřejmě.
Ale měla by ses teď vidět.
Přijde ti to vtipný?
No tak, jen jsem odlehčoval náladu.
Co se děje?
Můžeme se vrátit k seznamu, prosím?
Jde o ten náš výstup z lodi?
- Kdy jsem řekl, co cítím? - Ráme.
Jestli jsem překročil nějakou hranici, tak se omlouvám.
Ale myslel jsem, že možná umřeme.
To pořád můžeme.
Cože?
Musíš mi říct, co se děje.
A nejde tu o žádné „jestli“. Tys překročil hranici.
Jsem tvůj velitel.
- Mám zodpovědnost. - Vím, že jsi.
- A nemůžeš moje velení narušovat… - To nedělám.
Cokoli ke mně cítíš, já to necítím.
Rozumím, veliteli.
Ráme…
Řekla jsi, že musíme dokončit seznam.
Omluvte naivní otázku,
ale proč že zachraňujeme ty rostliny?
Jsou mrtvé. K čemu to je?
Díky tomu organickému materiálu bude má zahrada na Marsu ještě lepší.
Kdyby se tak všechno ztracené na této cestě mohlo vrátit, co?
Znáte tenhle?
Slepec vejde do baru,
zvedne svého vodicího psa a začne s ním točit nad hlavou.
Barman se ptá: „Co to děláte?“
„Nic.
Jen se rozhlížím.“
- Mišo. - Jo?
Teď mi došlo, že jsem neřekl, jak mě to mrzí.
Co tě mrzí?
No, musí být děsivé ztrácet zrak.
- Kwesi… - Ne, když mi upadl kus paty,
zhrozil jsem se, a to šlo jen o chodidlo.
Ale Rám mě ujistil, že je to přirozené.
Ne, víc než to, nutné.
Abychom ve vesmíru přežili, musíme se přizpůsobit.
Takže ztráta zraku možná není tak špatná věc.
Věř mi, Kwesi, je to špatné.
Nebo možná…
jsi napřed.
Před…
Co tím myslíš? Že všichni ve vesmíru oslepneme?
Říkám, že se naučíme vidět věci jinak.
Kwesi?
Napadlo mě, jestli než začneme s přistáním,
nechceš říct pár slov.
Chceš po něm, aby se modlil? Co?
Lu, odkdy jsi věřící?
Ne, nejsem. Jen…
Tak jo.
Já oslepnu,
Lu najde Boha…
Lu, bude mi ctí.
Právě jsme dostali zprávu od CNSA.
Lu, posílají instrukce ohledně tvé fotky.
Budu hádat.
Mám hrdě stát a…
salutovat vlajce.
Jo, a ještě něco.
Chtějí, abys měla sklopenou sluneční clonu.
Cože?
- To vůbec nedává smysl. - Chápal bys, kdybys vyrůstal tam, kde my.
Já neexistuju.
Existuju jen tehdy…
když existuje vlast.
Děkuji za zprávu, veliteli.
Půjdu…
si projít pokyny.
Lu, možná do toho nemám co mluvit, ale…
tady na ně máš pořádnou páku.
Páku?
Tohle bude…
nejslavnější a nejikoničtější fotka v dějinách.
Být tebou, řekla bych: „Chcete svou fotku?
Něco za to budu chtít.“
Co?
To mi řekni ty.
Můžeš si diktovat podmínky.
Co chceš?
Chci, aby se Mej vrátila zpátky…
do Střediska řízení letů.
A než zapomeneme,
nezapomeňte si zapsat datum 1. září.
- To myslíš vážně? - Budete se brát?
A všichni jsou zvaní.
- Gratuluju. - Budeme tam.
Trochu pochybuju o tvém vkusu, Veronico,
ale láska z nás asi dělá blázny.
Tak jo, přípitek.
Na lásku.
Jsi v pořádku?
Jo, jasně.
A co ty?
Dnešek byl fajn rozptýlení.
Jsou nádherní, že?
Máte s Lex nějakej problém?
Ne.
Před osmi měsíci bych ani nepoznal, kdy lžeš.
Jo. O to…
O to si nemusíš dělat starost.
- Obzvlášť dneska. - Takže se něco děje.
Každopádně by ses na to měl ptát Lex.
Ptám se tebe.
O co jde?
Před pár týdny, když jsi byl…
na noční směně v NASA, hlídala jsem Lex a…
ona tu noc nepřišla domů.
- Co? - Strávila ji s Isaacem.
- Jak to myslíš? - Přišla hned ráno.
- A to mi neřekneš? - Měla jsem.
Co sis sakra myslela? Prostě jsi ji u něj nechala přespat?
- Ne. - Je jí 15.
- Měla těžký den. - Prostě si šla?
Bože, čekám, že ji pohlídáš, když jsem pryč.
- Máme být tým. - Nejsme tým. Nejsem tvá…
Podívej…
Promiň.
To jenom…
Tahle situace…
Začíná to pro mě být složitý.
V jakým smyslu?
Ty to vážně nevidíš, že, Matte?
- Kdo je to? - Nemocnice.
Dojdu pro Lex.
Zdravím.
Nevadí, když se přidám?
Ne, jistěže ne.
Máte s Emmou nějaký problém?
Všechno je v pohodě.
Jen se divím, že jste sem šli spolu
a dolů pak přišla sama.
Kwesi, musím…
Jistě, cokoli se tu stalo, mě se to netýká…
- Nic se nestalo. - …až na to, že se mě to týká,
protože se chystáme přistát na Marsu a mí dva piloti spolu nemluví.
Věř mi, Emma by byla radši, kdyby…
Ráme.
Kolikrát už jsme tu málem umřeli?
A to jsme nedělali nic tak nebezpečného
jako to, co uděláme teď.
A Emmina rodina to bude sledovat v přímém přenosu.
V takový den, ať už k tobě Emma cítí cokoli…
Emma ke mně necítí nic.
Dala jasně najevo, že moje city ohrožují její velení.
Teď, jestli nevadí, můžeme toho nechat?
- Mám práci. - Ráme.
Co?
Kdyby Emma nic necítila,
necítila by se teď ohrožená.
Hele, já…
Netvrdím, že vím, jakým způsobem tě Emma miluje,
jen vím, že je to tak.
To nás všechny, ale…
představ si, o kolik těžší to dnes proto má.
VÝSLEDKY TESTU
Zpráva od tvé dcery?
Jo.
Hej, Mišo, pojďme zkontrolovat Kwesiho a Ráma.
Jo, vteřinku.
- Mišo! - No jo.
Ahoj, mami.
Vím, že toho dneska máš milion,
ale nemocnice právě volala
a vím, že to chceš vědět.
Já to nemám, mami.
Test byl negativní.
Ten gen nemám.
Měla bys vidět tátu.
Jako by mu spadl obří kámen ze srdce.
Teď vyrazíme do NASA.
Zařídili nám místo na základně, odkud můžeme koukat.
Takže…
Tohle je asi naposledy, co s tebou mluvím, než přistaneš.
A vím, že to půjde skvěle.
Jen…
Jen ti chci říct,
že tě mám ráda.
A ať se stane cokoli, jsem…
Jsem hrdá, že jsi má máma.
Tak jo. Ahoj.
Pořádně ji obejmi.
Řekni jí, že ji miluju.
Řekni jí to sama, až přistanete.
Pokud přistaneme.
Emmo…
Když jsme s Rámem byli venku…
led…
létal všude kolem. Co když narušil tepelný štít?
Provedli jsme testy. Vše v normě.
Tak to bylo i na Columbii, než…
No tak, na to nemysli.
Vyvrtali jsme do lodi zatracenou díru.
Přistáváme na Marsu s dírou v lodi.
A bylo to moje rozhodnutí.
Tvá posádka chtěla přistát.
Rozhodla jsem já.
Co když se jim něco stane?
Co když se něco stane nám všem?
A ty a Lex tam musíte být…
Pokud Lex uvidí, až se to stane…
Když se něco stane, budu s ní.
Miluju tě, Matte.
Kam se poděl „pitomec“?
Tentokrát ne.
Miluju tě, Emmo.
- Jacku, jak se těšíte na dnešní přistání? - Víte, jako dítě o takovém dni sníte.
Jo, možná příště.
Promiňte, že ruším.
Právě přišla zpráva od letové specialistky Wangové.
Má na vás žádost.
Řekněte jí, ať se vyfotí dle instrukcí,
a my její žádost zvážíme.
Opravdu?
Matte.
Venku je nějak rušno.
Děje se dneska něco?
Tvoje místo už na tebe čeká.
Upřímně, asi mělo být tvoje od chvíle, kdy ses vrátil do práce.
To je omluva, Darlene?
Rozhodně ne.
Znělo to tak.
Nebyla to omluva.
Momentálně se stejně můžeme jen dívat, tak tu zůstanu sedět s Lex,
ale budu tu připravený hned ráno, vyhovuje?
Ano.
Skvělá práce, ředitelko.
Díky, Matte.
Frede.
Matte.
Promiňte.
Jste Kwesiho matka, že?
- Jmenuju se Natalja. Jsem… - Mišova dcera.
Vidím tu podobu.
Můj syn mi o vašem otci vyprávěl úžasné věci.
Musíte na něj být hrdá.
A vy na Kwesiho.
Kéž by můj manžel žil, aby viděl, kým se náš syn stal.
- Kwesi je dobrý člověk. - A báječný loutkář.
Leji.
Co to čteš?
Jen takový článek.
O čem je?
O předchozích misích včetně satelitů a roverů.
Na Marsu se přistávalo víc než čtyřicetkrát.
Dvacet osm pokusů bylo neúspěšných.
Ahoj!
Tvůj táta už mi to řekl.
Moc ti to přeju.
Jo.
- Všechno v pohodě? - Jo.
- Co se děje? - Nic, já…
Jen…
Fakt jsem věřila, že to mám.
Nena, pojď ke mně.
Moc mě to mrzí, Mel.
Co?
Udělala jsem z tebe spoluviníka. Po tom všem, co jsi pro mě udělala.
Já cítím jenom…
vděčnost.
Za to, že patřím do tvého života. A vždycky ráda pomůžu. Víš to, že jo?
Navíc je mi jasné, že se ti Isaac fakt líbí.
Miluju ho.
Tati.
Moc mě mrzí, že jsem ti to neřekla.
Takže jsi zamilovaná?
On mě taky miluje.
No, tak…
to by tu asi měl být, nemyslíš?
Děkuju.
- Zavolám mu. - Dobře.
Teď jsem jako táta určitě dost zabodoval.
Jo, určitě hodně.
Hele…
- Když jsem ti řekla, jak se cítím… - Hej.
Mel, no tak.
Nemusíš nic říkat. Co cítíš, to cítíš.
Tak jak to zvládáš?
Jsem v pohodě. Dobrý.
Přede mnou to dělat nemusíš.
Přistávací sekvence má 42 kroků
a každý se musí podařit.
Podaří.
Až na těch hodinách bude nula, buď uslyším její hlas, nebo…
Uslyšíš.
Utáhnout, prosím.
Jo, to je dobré.
Nějaké zprávy o návratu Mej?
Říkali, že to zváží.
Jo. To nezní moc slibně.
Ne, to ne.
Znamená to „ne“.
No, nevidím, jak se tváříš, ale nech mě hádat.
Nebrečíš.
Luličko…
Lidi, co tě neznají, si myslí, že jsi chladná.
Já vím,
že máš větší srdce než kdokoli, koho znám.
Teď ti řeknu něco, na co jsem přišel po skoro až 60 letech.
Vlast je jen myšlenka.
Hranice neexistují.
Záleží jen na lidech, které miluješ.
Cokoli jsi jim dlužila, už jsi splatila.
A pokud nejsou pyšní na to, kým opravdu jsi, Lu,
jsou to jen hloupí blázni.
Kwesi měl pravdu. Přizpůsobil ses nejvíc z nás.
Kwesi co?
Řekla jsem, že Kwesi má pravdu.
Přizpůsobil ses líp než kdokoli z nás.
Jsem napřed. Jsem…
Superslepoun!
Nemůžu přestat brečet.
Víš, já vidím.
Ne jako ty,
jen skvrny z barev a světla.
Je to jako rozostřený obraz.
Velmi děsivé.
A taky moc krásné.
Já…
Vážně myslíš, že jsem napřed?
Myslím, že jsi možná první pravý Marťan.
Nebyla bych dobrý chirurg, že?
Poslyš…
- To, co jsem řekla… - Nemusíš.
- Nechtěla jsem… - Nemáš se za co omlouvat.
Hele,
chystáme se přistávat.
Nechci mezi námi tuhle propast.
Tak nedělej, že jsi v pohodě.
Vím, že se bojíš, a znám tě tak, že vím proč,
ale naše životy nejsou tvá odpovědnost.
Ano, jsou.
Mým úkolem je dostat vás na Mars.
Máme tu jeden druhého.
Emmo, doufám, že se dolů dostaneme živí a že tam Pegasus na nás čeká,
ale ať se stane cokoli,
asi za hodinu se celý svět zastaví.
Miliardy lidí se vším přestanou a podívají se na oblohu
a to je něco, za co jsem ochotný zemřít.
My všichni.
Naše smrt není břemeno, co bys měla nést ty. Rozumíš?
Dobře.
Protože se blíží jedna z největších chvil tvého života a zasloužíš si užít si ji.
Ahoj.
Já…
Jen mě zajímalo, jaký pocit mají moji dva piloti
z nadcházejícího sestupu.
Já dobrý.
A co ty?
Šílím strachy.
No,
Lu mě požádala o modlitbu, než půjdeme nahoru.
Požádala tě Lu?
Modlitba? Kdo to řekl?
Žádné modlení,
než přijde svatý Miša, jasné?
Pane…
děkujeme Ti, žes nás svedl dohromady.
A pokorně prosíme, dej, ať se bezpečně vrátíme domů.
Proveď nás touto zkouškou ohněm,
abychom světu mohli ukázat,
že existuje svět lepší.
Svět bez rozkolu…
a zmatků…
a strachu.
Dopřej nám objevovat svět beze strachu.
Amen.
Základna pro nás laskavě zařídila asi 19 satelitů,
abychom mohli rodinám poslat pár posledních slov před přistáním.
Můžeš jim říkat jinak než „poslední“?
Houstone, tady Atlas.
Až tohle uslyšíte, budeme už zahajovat sestup.
Pane.
Chci vám poděkovat za pozvání.
Hrozně moc to pro mě znamená.
Můžete dovnitř.
Už to začíná?
Jsou 20 minut před námi
a přistání trvá sedm minut,
takže až bude na hodinách 27…
Máma začne přistávat.
Houstone, tady Atlas.
Až tohle uslyšíte, budeme už zahajovat sestup.
Víme, že to může být nervydrásající,
tak nás napadlo, že pošleme pár slov svým rodinám.
Matte, Lex,
miluju vás.
Jsem na vás hrdá.
A nechci, abyste se tam dole báli,
protože jak mi jednou pár velmi chytrých lidí řeklo:
my to zvládneme.
Díky, matko, že jsi mě naučila
věřit v nemožné.
A že jsi mě naučila víře,
kterou tahle cesta vyžaduje.
Mí milovaní, Andreji,
Sašenko a Dojdko…
doufám, že jste na svého dědečka hrdí,
ale ještě hrdější na svou mámu.
Vaše máma je totiž hrdinka.
Moje hrdinka.
Sbohem.
Leji,
chci, abys věděl,
že svou práci miluju.
Přeju si, abys taky našel něco, co tě udělá takhle šťastným.
Mám tě ráda a chybíš mi každý den.
Dostali jsme se na Mars, Róhite.
Všichni v pořádku?
Ano, veliteli.
- Ano, veliteli. - Ano, veliteli.
Houstone,
Atlas.
Potvrzuji přistání.
Chce to někdo dát znovu?
Jo!
Prosím tě, řekni, že to je to, co si myslím.
Ano.
Co že to řekl Aldrin, když poprvé viděl Měsíc?
„Nádherná pustina.“
Vážně tu budeš pěstovat zahradu?
Víc než to.
Dokážeme,
že tady život už existoval.
Děkuju.
Neboj se.
- Tati… - Bude to dobrý.
Houstone,
Atlas.
Potvrzuji přistání.
Posílají fotku.
Překlad titulků: Růžena Svobodová