FÅNGTRANSPORT 9
- Lås upp där bak nu, Carter. - Uppfattat.
Mina herrar, god morgon. Ledsen, men er resa var förgäves.
Mrs Burgess dog i morse.
Okej. Beklagar sorgen, mr Burgess, men ni ska tillbaka till kåken.
- Jag vill se henne om jag får. - Varför? Hon är död.
Jag vill se min mamma.
- Stopp. Bara medlemmar. - Ja, jag är medlem.
Vi har stängt. Stick!
- Låt det väl smaka. - Tackar.
Du ser ut att behöva en styrketår. Vad vill du ha?
- Vad har du på fat som är hyfsat? - Detta är en medlemsklubb, inte Ritz.
- Bara det du ser. - Nåt med fin skumkrona då, tack.
Det klarar jag nog. Jag har stått i baren sen du gick i kortbyxor.
- Jag har inte sett dig här förut. - Jag är inte ute så mycket.
- Du är festens medelpunkt, va? - Jag har mina ljusa stunder.
- Behåll växeln. - Tack.
Alla är skraja. Till och med Hyde har flyttat sitt kontor en trappa upp.
Lincoln vill inte ha nån ute förrän det är fixat.
Får vi inte gå ut för att Rook inte klarade en dåre med kniv?
Det var en jävla yxa. Nej, vi får inte gå ut -
- för att Stokes är försvunnen och för att dåren dödade Rook.
Trist, Mo, men jag har ett företag att sköta.
Rook hade hållit med, för även om han var sadist så var han ett proffs.
Hörde du vad som hände med honom? Du vet det med handen, va?
- Vilken hand? - För fan.
Tune, kom och berätta för Vern vad som hände dig och Rook.
- Varför? Vad vill du veta? - Berätta bara vad som hände.
Jag och Rook stod där på hörnan och langade en vanlig tisdagskväll.
Plötsligt såg vi en kille på andra sidan gatan stå och blänga på oss.
Rook skulle dit och snacka med honom. Jag hade kunder att expediera.
I nästa stund låg Rook på alla fyra och höll om sin arm -
- och då insåg jag att han hade fått handjäveln avskuren av dåren.
Jag kutade dit för att nita honom och han blev skitskraj och stack.
Jag sprang efter, men han var helt galet snabb.
Jag hade lämnat Rook mitt i gatan. När jag kom tillbaka var han död.
Det var blod överallt. Jag hittade inte hans handjävel. Den var borta.
- Vad skrattar du åt? - Bry dig inte om mig, killen.
Vem är den här tönten?
Du måste vara en hårding, va? Som jagade snubben helt själv.
- Du ser inte ut som en hårding. - Hur ser en hårding ut då?
De ser ut som jag. Snygga och mogna.
- Yo, Bez! Vem fan är det här? - Vet inte, han sa inte sitt namn.
- Cliff släppte in honom. - Jag är en gammal vän till Lincoln.
- Sabbade du ditt fejs med din dildo? - Ja, jag lånade den av din farsa.
- Han är inte så lite spydig, va? - Inte som du med din lögnhistoria.
- Han har rätt. - Du var inte där! Käften!
Lugna ner er. Annars stänger jag. Sluta reta honom. Annars kan du dra.
Okej, jag ska be om ursäkt. - Förlåt, jag skojade bara.
Jag är något av en lustigkurre. Jag dricker upp min öl och går.
Pucko.
- Sluta. - Vad fan?
- Vad vet du om Frankensteins monster? - Jag har aldrig sett miffot förut.
- Hans fejs glömmer man inte. - Han har genomskådat dig.
- Vad är ditt problem? - Han har rätt.
Om Lincoln bjöd in honom är det bäst att vi håller det städat.
- Fortsätt då. - Med vad?
- Berätta klart historien. - Ja, just det.
Jag stod där med en jättepåse knark och Rook låg död på gatan.
Jag hörde snuten komma och fick sticka.
Skitsnack! Du stack långt innan de kom. Du blev skiträdd och stack.
- Ska jag slå upp ditt fejs igen? - Har du äntligen hittat pungkulan?
- Ska du inte berätta sanningen nu? - Tune? Vad snackar han om?
- Ja, Tune. Vad snackar jag om? - Vet inte. Han är sjuk i huvudet.
- Vill ni höra min sjuka version? - Inte precis.
Lyssna på mig nu. Åtminstone medan jag dricker upp min öl.
En kille stod och blängde på er. Det är sant.
Rook, kolla killen. Han har blängt på oss i tio minuter.
Yo, killen! Kan vi hjälpa dig med nåt?
Är du döv? Jag pratar fan med dig. Vad vill du?
- Ledsen, men du vet hur det är. - Det är okej. Du betalar åtminstone.
Det är lugnt. Stick nu.
Bara stick!
Fy fan!
Nej, skitsnack. Jag flyr aldrig.
- Bara den gången, va? - Skit ner dig, tönt!
- Dödade du Rook? - Just det. Vad ska du göra åt det?
- Du är bara intresserad av en sak. - Det är dags för dig att gå.
- Jag har halva ölen kvar, hjärtat. - Min pub, min öl. Stick!
Kom här, din jävla tönt!
Backa, för fan! - Gå dit bort! Sätt fart!
Om nån annan ger sig på mig så dödar jag honom. Bort från dörren!
Var är han? Var fan är han?!
- Vem? - Lincoln!
Hur är detta diskret, era dumma...
Kom här! Vänd dig om!
Gå dit bort. Är det nån annan där uppe?
Du påminner mig om nån.
Men du kan inte vara han, för han sitter inne länge och var lite vek.
Jävlar. Den förlorade brodern återvänder.
- Var har du gömt dig nånstans? - Belmarsh-fängelset. Det visste du.
- Hyde, vem fan är fjanten? - Jo, tjejer, det här är Cain Burgess.
- Lincolns lillebror. - Skämtar du? Den här dåren?
Han gjorde ett jobb åt oss, sjabblade och åkte in på fem år.
- Sju år nu. - Möblerade de om ditt nylle där?
Nån ser ut att ha satt eld på din skalle och släckt med en spade.
Det är inte bara dåligt, va? Du måste ha älskat all kuk där.
Då så! Det ser ut att bli privat fest, Bez.
Så var bussig och fixa en till av dina perfekt upphällda öl. Tack.
Det var bättre. Det tar bara ett ögonblick att vara artig, ditt as.
- Tänk på vad du säger, Beryl. - Ser jag ut att ha fötts på 20-talet?
- Jag heter Bez. - Det kunde varit Beryl förkortat.
Som barn rodnade jag och kallades Jordgubben, sen Bäret och nu Bez.
- Jag rodnar inte nu. - Säkert inte.
Backa! Backa! Jag sa till er vad som skulle hända!
Fy fan!
Okej.
Du pajade mitt ben!
Mobiltelefoner. En från er var.
Lyd mig nu, annars blir killen bredvid skjuten i knät. Gör det!
Jag hör fan inte mina egna tankar. Tyst!
Du sköt av honom foten. Det svider lite.
Det var skönt. Lugnt och tyst.
Hyde, den här fittan påstår att han dödade Rock.
Tune, du jagade iväg honom. Känner du igen honom?
- Nej. Han snackar skit. - Vad säger du om det, Cain?
- Snackar jag skit? - Ja.
Du snackar skit. Tydligen.
Rook hade en stor schackpjäs tatuerad på sin hand, va?
- Öppna den. - Fan heller.
- Öppna den, sa jag! - Jag gör det.
Nej, nej. Han ska göra det. Öppna den, din jävla pygmé. Kom igen.
- Gör det. - Okej.
Så ja.
- Herrejävlar! Du är fan inte klok! - Kära nån, Cain.
Det visar att jag inte snackar skit.
- Vad har du gjort? - Ska vi ta en liten paus? Sätt er.
Sätt er!
Sitt ner, för fan. Om ni glor på mig så skjuter jag skallen av er. Sitt.
Okej, Bez, laget runt. Sätt det på Hydes nota.
Han har ingen nota.
Har du sett att jag har en stor jävla bössa i näven som jag vågar använda?
Ta inte illa upp, men det är inte första gången jag ser in i en pipa.
Var lite hygglig, Bez. Ge oss alla en omgång dricka. Snälla.
Ger du mig en Rooster Rojo, tack?
- Du får ta det du får. Okej? - Ja, javisst.
Jag tar en Rooster Rojo.
Gjorde fängelset dig till en iskall mördare?
Nej, det var inte fängelset. Du och min bror gjorde det.
Vill du veta vad jag tycker?
Sitt ner, för fan! Stick!
Jag skulle njuta av att krossa skallen på dig.
Men vet du vad? Det kan vänta. Jag har blivit rätt bra på att vänta.
Ta fram din telefon. Du ska säga åt honom att komma hit och det nu.
Du ska säga att det gäller Rook och sen ska du lägga på.
- Lincoln. - Det är jag.
Du måste komma till Jockey. Vi har ett problem. Det gäller Rook.
Duktig kille.
Hyde, var det du och killarna som gav den fittan alla hans ärr?
Tyvärr inte. Men jag önskar att det hade varit vi.
- Vill ni veta hur jag fick ärren? - Ja. Berätta för oss.
Du och min bror kunde lika gärna ha skurit in varenda ärr i mitt kött.
- Var har du hållit hus, Cain? - Det var bäst att jag låg lite lågt.
Fast jag måste prata med min bror. Jag har en suverän deal åt honom.
Du kanske ska ge grabben en chans. Han är ärlig, la sig inte i fajten.
Ärlig? Han är en sopa.
Du behövde bara förlora en fajt. Jag förlorade multum.
- Vad sa du att du kallade mig, Rook? - Du hörde det.
Du förlorade multum, du torskade 5 000 och jag torskade 15 000.
- Vad ville du mig? - Kan vi prata där ute?
Är du galen? Jag spelar kort. Har du nåt att fråga mig, låt höra.
Jag har ett affärsförslag till dig. Det är en bra deal.
Mamma tror att det kan bli en vinnare.
Du vet att jag älskar vår mamma. Hon betyder allt för mig.
Men sen när har hennes affärsnäsa haft nåt med mitt jobb att göra?
Du minns gubben Sulley på gymmet? Han ska lägga av.
Jag gav honom ett bud, han sa ja. Det är en skitbra deal.
Jag behöver bara startkapitalet från dig. Jag har en affärsplan.
Det blir säkert roligt. Få höra då.
Cain, jag lever enligt ett par enkla regler som har tjänat mig skitbra.
- Låna aldrig släktingar pengar. - Planen är bra.
- Jag kan gå igenom den nu om du vill. - Nej.
För jag avstår. För, lillbrorsan, att låna ut pengar är min grej.
Vad händer om du inte kan betala mig och din affärsplan skiter sig?
- Vi vill inte göra dig illa. - Lägg av.
Gym kommer och går. Vad gör ditt så jävla speciellt?
Inte din stjärnbeströdda karriär. Säg inte det, för du fuckade upp.
Du fuckade upp. Varenda ett av dina fans här torskade massor på dig.
För att de litade på dig. Nu ska jag finansiera ditt nästa vågspel.
Varför är du så nedlåtande? Du är min bror, inte min jävla farsa.
- Du kommer och ber mig om pengar. - Skit samma.
Kom och sätt dig. Sätt dig.
Du blir alltid arg. Du och ditt temperament.
Jag vet att du försöker ligga lågt och hålla dig i skinnet.
Det är skitbra och jag är stolt över dig.
Men om jag ska bryta mot en av mina regler och låna dig pengar...
Då måste du göra nåt åt mig.
Tack, men jag vill inte göra nåt olagligt.
Det är det närmaste du kommer ett lån från mig. Ja eller nej?
- Vad är jobbet då? - Hyde berättar allt du behöver veta.
Och tro mig, det är skitlätt. Inte ens du kan fucka upp det.
Kan vi få ut en säljare, tack? En kund är intresserad av Jaguaren.
- Jag satte 7 000 på din förlust. - Jag försökte få det att se äkta ut.
Så du knockade honom? Vet du vad som händer folk som gör så i Mexiko?
De hängs upp under en bro med kuken intryckt i käften.
- Är inte det lite väl hårt? - De är vildar, men det är inte det.
Det sved. Inte bara för pengarna.
Vi är vänner. Din bror vill ge dig en chans till, men jag vet inte.
Jag gjorde en miss. Det händer inte igen. Min bror går i god för mig.
- Rook sa att du är en belastning. - Då sticker jag.
Sitt, prinsessan. Tagga ner nu. Jag sa inte att vi inte behöver dig.
Jag vill bara att du ska veta din plats i organisationen.
- Har du sett en sån här förut? - En blå plastpåse? Några stycken, ja.
Du är riktigt världsvan, va? Kl. 15 kommer Mabel Liddel in hit.
Hon ska ta med sig den här.
Du ska följa efter henne hem till London Fields, där hon bor.
Du tar påsen ifrån henne och kommer hit med den. Enkelt.
Vad är det i påsen?
Cirka ett kilo "det ska du skita i".
Om hon krånglar så kan du knocka henne, va?
- Javisst. - Sudda bort det där jävla flinet.
Gå och skit, dra upp klockan, stick iväg och stäng dörren efter dig.
Det här är väldigt intressant. Men leder det nånvart?
Ja, det gör det faktiskt.
På grund av dig och min bror hamnade jag i fängelse. Inte sant?
Belmarshfängelset eller "vidriga jävla pisshålan Belmarsh".
Englands vidrigaste, brutalaste och mest gudsförgätna fängelse.
Ja, dit skickade domarjönsen mig.
Jag var ostraffad och alltid ärlig. Jag kunde inte lägga mig i en fajt.
Men de satte mig bland mördare, våldtäktsmän och seriebrottslingar.
Det finns ett skäl till att kåken kallas "Köttkvarnen".
- Säg "ursäkta mig", fitta. - Ursäkta mig, fitta.
Käken verkar läka bra.
De hade gett dig en vanlig tandprotes om du bett om det.
- Det gjorde jag. - Du skulle ha sagt "snälla".
Om de stör dig så mycket, byt dem när du har muckat. Det är lätt gjort.
Vet du vad? Jag har inget emot dem.
De gör att jag ser skitläskig ut.
Hej, mamma.
Sätt dig.
- Vad har du gjort? Dina tänder! - Ja, jag vet. Det blev lite bråk.
- Varför är det alltid du? - Det är inte alltid jag.
- Jag sitter inne. Vad trodde du? - Det här är vad jag trodde.
Jag hoppades du skulle lära dig nåt här och få en spark i rumpan.
- Jag får en spark i rumpan. - Det är inget att vara stolt för.
Jag är bara orolig för dig.
Jag vet inte vad jag ska säga eller göra.
Jag pratade med en annan advokat. Men jag har inte råd. Inte du heller.
- Vad säger Lincoln om det? - Lincoln pratar inte med mig om sånt.
- Har han sagt nåt om mig? - Att du själv satte dig i klistret.
- För helvete, mamma! - Säg inte såna ord till mig!
Du ska vara bättre än odjuren här. Sänk dig inte till deras nivå.
- Förlåt, mamma. - Lincoln har sitt arbete.
Vad du än säger om honom så sitter han inte inne.
- Han gör mig inte sömnlös och orolig. - Lincoln måste hit och prata med mig.
- Säg att han måste hit och prata. - Det ska jag säga till honom.
Ingen beröring!
Förlåt, mamma.
Jag hörde inget från Lincoln, inte ett ord. Jag var ensam.
Det var tydligt att jag fick klara mig själv.
Sluta!
Jag gjorde inget! De överföll mig!
Jag gjorde inte ett jävla skit!
Det är troligt att du var delvis ansvarig för incidenten den 28 juni -
- och därför döms du enligt åtal.
De överföll mig med kniv. Det var nödvärn. Skulle de få sticka mig?
Folk här på kåken är ute efter mig. Jag behöver flyttas och det i dag.
Ditt straff förlängs härmed med ett år.
Var snäll och ta dig tid att tänka igenom dina livsval.
Din jävla bög! Jag försvarade mig! Din dumma jävla fitta!
Du har ingen jävla aning, va? Du sitter där i kostym och slips!
Inget kunde ha förberett mig på min pärs i det här infernot.
Så jag var tvungen att välja. Om jag skulle överleva straffet...
Pratar du med mig?
...så fick jag hantera det som en fajt.
Vill du ha det, din jävel?! Så ja. Kom hit och få mer!
Jag gjorde mig till nåt som jag inte kände igen.
Jag plockar er båda! Pang, pang! Pang, pang, pang! Kom bara!
Med tiden gjorde jag sakta men säkert om mig till det som ni ser nu.
En härdad, rostig spik.
Kroppen kan stärkas i viss grad, men hjärnan gör en oövervinnlig.
Precis som skinnet på knogarna kan hjärnan göras jävligt okänslig.
Kroppslig smärta kan göra det.
Så jag lärde mig att tåla smärta, men framförallt att vålla smärta.
Kom igen då!
Men det jag inte fattade var -
- varför alla jävlar där inne ville se mig död. Jag begrep det inte.
Men sen en dag blev allt tydligt.
Nån annan jävel som vill slåss?! Nån annan?! Va?!
Hur är det? Just det, in genom näsan och ut genom munnen. Du är okej.
Antagligen en liten hjärnskakning. Lugn bara, vakterna kommer strax.
- Det är inget personligt, Cain. - Varför gjorde du det då?
Vad vinner du på en skallfraktur? Hoppas det var värt det.
Det hade det fan varit. 20 000.
Vad då, 20 000? 20 000 var då ifrån?
Twang fixade dealen åt oss!
- Jag tror att din bror betalar. - Vad fan yrar du om? Min bror?
- Jag gjorde det bara för pengarna - Gjorde min bror det här?
Säger du att min bror gjorde det?
Min egen bror? Min egen jävla bror?
- Varför gjorde han det, Hyde? - Tyvärr, jag vet inte vad du menar.
Förneka det inte. Våga fan inte.
Du och min bror hade satt en prislapp på mitt huvud, va?
Visst hade ni det?!
Jag kan ta det från en usel och intrigant liten skit som du -
- men jag kan inte ta det från honom.
Vecka efter vecka kom de, den ena efter den andra, men jag sket i det.
"Fortsätt skicka dem. Skicka alla. Kom och ta för er, för fan!"
Ju fler som kom, ju starkare blev min hjärna. Jag ville bara överleva.
Ger ni er på mig, era jävlar?!
Kom då, kom bara!
Din jävla...
Ni visste säkert inte att man kan göra egen napalm i fängelset, va?
Men det kan man. Och det svider som fan.
Herrejesus!
Vi dömer er enligt åtal. Ert straff, mr Burgess, förlängs med två år.
Fem veckors isolering med början omedelbart.
Skit ner dig!
Kom då!
Fan för dig!
Kom bara!
Vem fan gjorde det?! Var det du?!
Jag har bara en död fånge.
Och du hade hans blod på dina kläder.
Du får ett års förlängt straff för deltagande i bråket.
Och sex månaders isolering.
Skit ner er!
Skönt att se dig, mamma.
Hur länge sen är det? Runt tre år, va?
Jag kom hit för att besöka dig.
De sa att du var isolerad. Mer än en gång.
Din bror tyckte att det var dumt. För påfrestande. Och han har rätt.
Se på dig...! Jag vet inte vad du har blivit.
Du måste veta en sak om Lincoln, mamma.
- Det blir nog inte lätt att höra... - Jag måste säga en sak först.
Det är inte lätt att säga, men... Jag bara säger det. Jag har cancer.
Jag har vetat det ett tag nu, men ville inte besvära nån.
Jag börjar cellgiftsbehandlingen på tisdag.
Det kan bli rätt hårt, så jag tror inte jag kan hälsa på dig så ofta.
- Jag är ledsen, mamma. - Var inte ledsen.
Din bror hjälper mig varje dag. Vad skulle jag göra utan honom?
Vi reder oss.
- Vad ville du berätta om Lincoln? - Tänk inte på det. Det var inget.
- Jo, säg. - Nej, det är...
- Säg det nu. - Jag är glad att Lincoln hjälper dig.
Det är en lättnad för mig.
- Vi är fighters i vår familj, va? - Ja, vi är fighters.
Okej, tiden är ute. Kom igen, nu går vi!
Jag visste inget om bukspotts- körteln innan mamma fick cancer.
Det gör jag fortfarande inte.
Mamma var en fighter. Hon fajtades med cancern längre än nån trott.
De gav mig fem timmars permis för att besöka henne med sex vakter -
- en fångtransport och två bilar.
- Hon dog innan jag ens kom dit. - Det visste jag inte.
Jag visste att hon var sjuk. Beklagar sorgen. Hon var en fin kvinna.
Jag visste att nån rymde på sjukhuset -
- men jag såg inte sambandet.
- Det borde du kanske ha gjort. - Hur fan lyckades du rymma då?
Trist med din mamma. Hon var säkert en rar kvinna.
Om du hade velat träffa henne oftare skulle du ha hållit dig i skinnet.
- Jag kan inte låta dig gå. - Det är lugnt, kompis.
Du säger inget, va?
Bravo. Jag trodde inte att du hade det i dig.
- Jag är inte han som ni förrådde. - Nej, du är väl inte det.
- Nu jäklar. Jag måste pissa. - Pissa på dig, för helvete.
- Du hörde mig. - Det är omänskligt efter åtta öl.
Ärligt talat så hade ingen av oss planerat att tas som gisslan i dag.
- Jag måste också pissa. - Pissa i en flaska då.
- Jag måste skita. - Pissa i en flaska och skit på dig.
Nej. Tänk dig oss fast här i stanken från hans skit.
Lös det ni måste göra och gör det fort.
Jävla zombieliknande svin.
- För fan, Tune! - Sluta skämma ut er!
Nu får det räcka med ditt apspel.
Om du ska göra nåt, sätt igång. För jag är less på ditt skitsnack.
Vill du att jag ska sätta igång? Ja?
Då gör vi det. Vänd dig om.
Ner på knä. Kom igen nu.
Så där ja. Duktig gris.
När min bror kommer hit ska vi sätta igång på riktigt.
Men till dess håller du käften. Annars blir det du nästa gång.
Jag minns inte att du var så kaxig och så hårdför.
Jag har kommit långt sen dagen med den blå påsen.
När du skickade mig för att råna Mabel Liddel -
- så anade jag inte vart det skulle ta mig.
Varför i helvete springer du?
Du får väskan, okej? Jag tar påsen!
Mabel Liddel.
49.
Mamma till tre. Mormor till två.
Hon var mattant på skolan i området.
Hon dog i kväll i samband med en operation efter en trafikolycka.
- Det var inte mitt fel. - Du stal hennes väska.
Hon jagade dig och blev påkörd. Det är dråp.
Det och rånet åker du in för, Cain. Men vi är inte intresserade av det.
- Säger ordet "gök" dig nåt? - Gök?
Fågeln som inte kan bygga bon och snor andra fåglars bon.
Jaha, en sån gök. Det säger mig inte ett skit.
Din bror kör stans största gök-utpressning.
I tre år har vi jobbat med folk som din bror har förföljt.
Mabel Liddel vägrade samarbeta. Men vi kollade henne, så du är rökt.
- Jag vill ha en advokat. - Du är isolerad. Glöm advokaten.
Det börjar med en familjemedlem. Svarta fåret, idiotbrodern. Din typ.
Lincoln, Hyde och några torpeder besöker familjen en dag.
De säger: "Han är skyldig oss lite pengar och ska få stryk."
"Men om ni går ett ärende åt oss slipper han." Det gör familjen gärna.
De får ett paket med droger eller pengar som ska lämnas nånstans.
De säger inte att de lejer en buse som ska råna dem på vägen.
Nu är det plötsligt massa pengar och de gick i fällan.
Gänget vill ha mer och dyker upp hemma hos familjen.
De vill ha bidragsavierna, pengarna på kontot, kontanterna.
De tar bilen, flyttar in och styr allt därifrån och kör allt med bilen.
De stannar tills allt av värde är förstört, sen tar de nästa offer.
Din bror gör det. Hyde gör det. Och du gör det jävlar i mig också.
Fan heller. Jag vet inte vad du snackar om.
Albert Mitchell, Pete Singlehurst, James Webb -
- Eric Godley, Sandy Park, Miriam Silverman och nu Mabel Liddel.
Runt 150 andra familjer.
Barn blev föräldralösa av din brors jävla lurendrejeri. Så lyssna nu.
Och lyssna noga. Dråp blir ditt minsta problem.
- Detta är organiserad brottslighet. - Jag vill ha en advokat.
Jag vill ha en advokat. Jag vet inget om den skiten.
- Mina rättigheter då? - Du har bara rätt att ange din bror.
Verksamheten rasar utan din bror. Då kan hundra pers kanske gå vidare.
Kom igen nu, ge mig din bror. Låt oss sätta punkt för det här nu.
Vad sägs om... skitsnack? Vad sägs om det?
Du väljer den svåra vägen, för du åker in på mycket lång tid.
Inspektörn!
- God morgon. Låt oss prata lite. - Jag vet inget om det här.
Jag har också fan i mig, Cain, men jag har accepterat min ondska -
- och använder den i det godas tjänst.
Du förstår... Jag har alltid varit bra med nävarna.
Gör O'Hara så här med alla som inte låter sig rövknullas?
Han hade ogillat det, men vi behöver inte säga allt till honom. Inte sant?
Jag skiter i om du är snut. Rör du mig igen, så nitar jag dig!
Hur ska du göra det med nävarna på ryggen?
Din lortgris, se nu vad du gjorde. Du kladdade ner förhörsrumsgolvet.
När katter pissar på mattan så gnider vi deras jävla nosar i det.
Du är inte lika uppkäftig nu, va? Jag ska få dig att lida, Cain.
Öppna! Öppna dörrjävlarna! Varför är de reglade?
Det var fan på tiden. Bez, lås upp. Gör inget dumt.
Kom igen.
- Varför är dörrjävlarna stängda? - Tjena, killar. Kom in.
Var inte blyga. Känn er som hemma.
Bez! Stäng dörrjävlarna nu! Ni ska ingenstans! Gör det!
Otroligt. Roligt att se dig, bror.
Du är ute och har kommit till mig för att få hjälp. Jag är din bror.
Backa! Backa!
Tror du att jag går på det? Vapen, mobiler - lägg dem på bardisken.
Det gäller er alla. Kom igen! På den jävla bardisken!
- Dra ner byxorna och upp skjortan. - Jag är inte din kille på kåken.
Gör det, för fan.
Gör det!
- Är du nöjd nu? - Inte riktigt än. Gå till de andra.
Bez. Var bussig och gör en till öl med en fin skumkrona. Snälla.
- Sikta inte på Hyde, utan på mig. - Tyst!
Du bestämmer inte här längre. Det gör jag.
Aporna här äter ur din hand, men jag känner ditt rätta jag.
Lipsillen som jag pissade på från trädtoppen. Minns du det?
- Jag är tillbaka i trädet, kärring. - Ja, jag minns det.
Jag minns det tydligt och att jag bankade skiten ur dig för det.
Det var då. Det här är nu.
Sju år sen jag drack en öl. Jag dricker ikapp nu.
- Är han okej? - Han är medvetslös.
Han hade väldigt ont, så han mår nog bättre så där.
- Han är död. - Din jävel!
Fy fan. Det här är illa, så jävla illa.
- Aset dödade Rook också. - Vad gjorde han?
Han försökte döda mig och kom hit och slängde Rooks hand på bordet.
Cain, du tänker fan inte klart. Förstår du vad du gör?
Ja, jag förstår det. Jag ska berätta varför.
I sju år har jag levt med hotet om våld hängande över mig dygnet runt.
Jag visste aldrig vem det skulle bli.
Jag har knivats sex gånger, fått ben brutna och ligament avslitna.
Jag har dödat människor, Lincoln. Med mina bara händer.
- Fängelset återanpassade dig bra. - Jaså? Har du sett det här ärret?
Har du sett det? Vet du vad det är? Det är ett så kallat napalmärr.
De fula tänderna då? Jag ville ha fina vita av porslin.
Men fängelsetandläkaren gav mig de här fula på grund av min attityd.
Jo, men du har problem med din attityd.
Fy fan! Sluta göra så!
Du är helt vild. Fängelset har gjort dig till en galen mördare.
Inte fängelset! Du gjorde det!
När du gav 20 000 för mitt huvud bland våldsmän som dödade för cigg!
- Du gjorde det! - Vad trodde du när du började gola?
- Att du skulle få begrava oss? - Jag sa inte ett jävla ord till nån.
Du glömmer att vi hade en snut på insidan som höll koll på dig.
Vet du vad, din dumme jävel? Evans blåste skiten ur dig.
Han ljög för dig för att han visste att du var dum nog att tro på det.
Du trodde mer på en mutad snut än din bror. Jag sa inte ett jävla ord.
Väntar du dig att jag ska tro på att Evans hittade på allt?
Ja. O'Hara sa sanningen till mig. Han fick Evans kickad från kåren.
Ska vi inte ringa Evans, få hit honom och höra vad han säger om det?
Ge mig min telefon.
Jag tror inte att han svarar.
- Är ni klara? - Ja, de avslutar soundchecken nu.
- Känner jag dig, grabben? - Vi har träffats.
Du var polisinspektör då.
Vad hände? Fick du sparken?
Cain? Fy fan...
Är det du, Cain?
Det var ett tag sen.
- Johnny, lämnar du oss ifred lite? - Javisst.
Sen då, Cain? Vad? Jag gissar att du rymde från fängelset.
Du spårade mig hit för att utkräva hämnd på snuten som grep dig?
Du grep mig inte. Du lurade mig i fällan.
Du sa till min bror att jag skulle gola ner honom, va?
"Före detta hjältepolis dödar förrymd fånge i nödvärn."
Jag kommer älska det här.
Ja, jag sa till din bror att du golade ner honom.
Jag ska se till att du får sota för det.
Vi ser ut att ha ett knepigt läge här, va?
Du har ränt runt hela helgen på din sketna jävla hämndgrej.
Du tänker inte klart, Cain. Jag har haft svårt att ta in allt i veckan.
Har du haft en jobbig vecka? Stackars dig.
Jag pratar om mamma.
- Fick du möta henne? - Ja, jag mötte henne.
Liggande under ett vitt lakan.
Om jag hade kommit dit 20 minuter tidigare kunde jag ha -
- sett henne i ögonen, hållit hennes hand och sagt att jag älskade henne.
Vet du vad snutarna gjorde? Stannade på vägen för en vaniljlatte.
- Och var fan var du? - Jag hade skit att ta itu med.
- Viktigare än vår döende mamma? - Försök inte ge mig dåligt samvete.
- Du övergav henne, va? - Vem tror du betalade för läkarna?
Vem såg till att hon varje dag hämtades och kördes till sjukhuset?
Vet du hur ledsen hon blev av att se dig på kåken?
- Jag satt inne på grund av dig! - Det var för fan du som åkte fast.
Du visste riskerna. Ingen tvingade dig.
Du släppte in mig och kastade mig framför bussen.
Nej, nej, nej, det var mrs Liddel som drogs in under bussjäveln.
Av dig.
Ditt liv var ingen dans på rosor och jag har inte hjälpt dig -
- men du kan sätta stopp för allt. Du kan stoppa det här och nu.
Det finns ingen kvar. Mamma är död.
Du kan börja om. Du är en fri man nu.
- De andra då? - Vilka andra?
Albert Mitchell, Pete Singlehurst, James Webb -
- Eric Godley, Miriam Silverman, Mabel Liddel -
- och alla andra liv som du har förstört i åratal.
- Miffot kom ihåg alla namnen. - Jag ska vara ärlig.
För mig var de bara jobb. De jävla asen betydde inget för mig.
Det är en lista med losers som försökte smita från sina skulder -
- som pundare och pillerknaprare och allt slags avskum samlat på sig.
Vi jobbade hårt för att tjäna rätt bra på folk -
- som inte hade varit i det läget om de hade tänkt lite.
Så du kan ta ditt känslodravel och trycka upp det i din jävla röv!
Vill ni också ha det?!
Vet du om en sak? Jag hade förlåtit dig för Rook och Chas.
Men det du gjorde nyss, din fitta, det du nyss gjorde, din jävel...
Jag ska fucka upp dig på helt otroliga sätt.
Nu har du verkligen fuckat upp. Nu finns ingen återvändo.
Jag vill kanske inte återvända.
- Känner du igen den här? - Borde jag det?
Din revisor kommer sakna den.
- Kan jag hjälpa dig? - Fin kåk, Stokes. Du har lyckats.
- Känner jag dig? - Minns du inte en gammal vän?
Fy fan, Cain. Vad har hänt med dig?
Jävlar, rostbrödet luktar gott. Kan jag lägga i två skivor?
Du har minst tio år kvar på straffet. Du frigavs inte för gott uppförande.
Du har det bra här, va? Med fru, barn och din gosekanin.
Vet de vad du gör? Hur du förstör folks liv åt min bror?
Jag trodde inte att du var våldstypen, Stokes. Sätt dig.
- Vad vill du? - Jag vill se bokföringen.
Det får du inte, Cain.
- Min bror försökte döda mig på kåken. - Du vet att jag inte deltog i det.
Jag tror dig. Jag ska sätta dit Lincoln, så visa mig bokföringen.
Sen hämtar du din familj, packar dina grejer och sticker.
Om jag bara lämnar stan så lovar du att lämna oss ifred?
Det lovar jag dig.
- Hur mycket har han? - 300 000 på checkkontot.
Flera utländska konton. Totalt två miljoner pund i olika valutor.
Lämna 1 500 till honom. Vi ska flytta resten.
- Vart? - Ja du, det är det roliga med det.
Stokes var en ohederlig jävel, men valde snabbt att rädda sig själv.
Det är skitsnack. Du ljuger fan.
Tror du?
Jag plåtade ditt konto. Ser du?
2,2 miljoner i dollar, euro, pund. Allt är borta.
Du fick behålla 1 500. Det kostade porslinständerna.
Du ser aldrig resten.
Du samlar på dig skäl till att bli dödad i kväll, va?
- Hoppas din hämndgrej var värt det. - Hörde du det, Lincoln?
Nyckelordet är hämnd. Allt som jag har gjort i två dar började med dig.
För det du gjorde mot de oskyldiga familjerna så slutar det med dig.
När du dör raderas gäldenärslistan och skulderna försvinner.
Och varenda en av de 147 familjerna blir fria.
De där namnen... Jag kunde inte låta bli att memorera dem.
Namnen upprepades ofta i rätten och jag hörde dem om och om igen.
Jag kunde inte hjälpa mig själv, men kanske kunde jag hjälpa dem.
Och kanske får jag en dag chansen att möta min bror öga mot öga.
När jag hittat syftet tålde jag all smärta och allt lidande -
- för nu hade allt en mening. Nu kändes allt vettigt.
Du... Jag vet att din bror är ute efter dig.
Så varför skyddar du honom? Ange honom, Cain. Vad väntar du på?
De kommer att döda dig här inne. Det vet du.
Lycka till, grabben.
Jag gör det.
Jag gör det på ett villkor.
Min mamma ligger på sjukhus. Hon har inte lång tid kvar.
Jag vill träffa mamma. Får jag det, så berättar jag allt du vill veta.
- Den här alen smakar skit, Bez. - Jag tömde droppbrickan i ditt glas.
På tiden att vi sparkar igång, va?
- Du vet vart det leder, va, Lincoln? - Ja, jag har ett hum om det.
Alla de andra kan gå om de vill. Det är bara du som måste stanna.
- Vad säger ni? Vill ni gå? - Nu är jag trött på den här skiten!
- Vi går fan ingenstans! - Jag vill gå, om jag får för er.
- Käften, Tune. - Ja. Förlåt, Lincoln.
Ingen går nånstans.
Du dör här i kväll, Cain.
Du har två pipor. Vi är tio.
Jag behöver bara en för att kötta din skalle.
När du har skjutit turas mina män om att slita dig i bitar lem för lem.
Och vad har du uppnått här i kväll? Kolla på dig.
Ska jag säga det? Inte ett skit.
Inte ett jävla skit. Du är en nolla.
Och det enda du blir ihågkommen för är att du var en jävla nolla.
Jag kan leva med att inte bli ihågkommen för nåt.
Så ska vi inte sätta igång?
Det finns en miljon nerver i människokroppen.
Och du som min bror, min jävla bror...
Du har alltid, ända sen den jävla dagen då du föddes -
- gått mig på varenda jävla nerv.
- Här! - Kom igen då!
Kom bara!
Vill ni slåss? Kom igen då!
Döda honom!
Jävlar!
Fan! Jävlar!
Kom igen då! Det här är ingenting mot Belmarsh!
Oi! Släpp den!
Jävlar.
Upp!
Skål, killar.
Det är skitgott.
Jävla skit. Jag har bara ett par av dem kvar.
Jag måste fråga dig en sak... Var det värt det?
Allt det här för 150 patetiska jävla losers?
- Var det det här du ville? - Inte allt jag ville, nej.
Du är slut. Det är över för dig. Jag har kostat dig allt.
Allt detta, allt som du har jobbat för är slut. Du är rökt, brorsan.
- Är det så? - Ja, så är det.
Jag ska säga en sak. Oavsett vilken tillfredsställelse detta ska ge dig -
- så blir den jävligt kortlivad, för jag klarar mig alltid.
Det vet du, brorsan.
Svara på en sak först.
Varför gjorde du det, Lincoln?
På grund av dig.
Vare sig du golade ner mig eller ej så slutade folk respektera mig.
Och du känner mig. Folk ska fan inte vara respektlösa mot mig.
Så oss emellan... Det som är gjort är gjort.
Så går det när du låter andra sköta ditt skitgöra.
Du glömmer kolla om bössan är laddad.
Två skott, två pipor och jag har redan använt båda, din dumfan!
Döda honom!
Du ska dö!
Då tackar jag för i kväll, Bez.
Beklagar röran.
- Ta fram gökarnas bankkonton. - Det är 147 gökkonton.
Dela min brors kapital med 147 och för över pengarna till deras konton.
Ger du bort dem? Är du galen?
Nej, jag är inte galen. Jag tänker klarare än jag har gjort på åratal.
Det blir bara 15 000 per skalle. Det är mycket pengar för vissa.
Jag ska hämta mina pengar, mr Patel.
Tillräckligt för att börja om.
Eller kanske precis tillräckligt för att kunna andas igen.
Albert Mitchells brorson ringde. En gök till som har fått pengar.
Det är den tolfte i dag faktiskt. Precis där, Victor. Det är jättebra.
Ja, jag vet. Tack.
SLUT
Var glad att det inte blev rättegång. Men eftersom ingen såg nånting -
- så har jag bara en död fånge och du hade hans blod på dina kläder.
Jag försökte livrädda honom.
Kniven i nacken stack ut ur hans mun. Vad försökte du göra för honom?
Jag förlänger ditt straff med ett år för att du deltog i bråket.
Det är maxstraffet som jag får ge. Och sex månaders isolering.
Och bryt!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB