Var är ni, kapten?
Jag är på väg med min systers familj. Vi är snart där, vänta på oss.
- Är det här rätt väg? - Jag har kört dit dussintals gånger.
Alla andra vägar är säkert blockerade.
Snälla... Plocka upp oss.
Jag har en liten flicka.
Snälla, ta oss till hamnen...
Jag ber er... Jag blev inte biten. Det är inget bitmärke.
Ta åtminstone flickan om vi ser farliga ut.
Sir?
Jag ber er!
Snälla...
Jung-seok...
Säg inget förrän vi är på fartyget.
Kan du berätta varför det här hemska viruset spreds, Paul?
Vi har tyvärr inte så mycket information. Det startade i ett biolabb i Sydkorea.
Det är oklart hur det här oidentifierade viruset började spridas.
Det blev självklart kaos i Sydkorea
och ett rykte på nätet började få fäste om ett säkert område längre söderut.
- Busan? Uttalas det så? - Ja, och folk evakuerades dit.
Men till syvende och sist finns det ingen säker plats.
Det finns väl ett helt fredat område på koreanska halvön?
Det stämmer. Du menar Nordkorea.
- Tur att det skedde innan enandet. - Det verkar så.
När miste koreanska regeringen kontrollen?
Efter en dag.
Spring inte.
Morbror.
- Mår du bra? - Ja.
- Chul-min? - Han skulle hämta lite mat.
- Vi borde väl vara framme vid Japan nu? - Vi är säkert nästan där, oroa dig inte.
Kapten!
- Vad är det? - Vi omdirigeras till Hongkong.
- Varför så plötsligt? - De berättar inget för mig.
Jag måste kolla upp en sak.
Ursäkta.
- Jag ska höra vad som pågår. - Ja, sir.
Ursäkta.
Sir!
Är det sant att vi omdirigeras till Hongkong?
- Återvänd till er plats. - Vi behöver veta vad som pågår, sir.
- Alla börjar bli nervösa. - Återgå till er plats och vänta på order.
Sir! Vi har ett problem. Vi hittade en smittad på nedre däck.
Får vi nudlar också?
- Nästa. - Det ser bra ut.
Nästa.
Det blir bra, jag är här. Andas, älskling. Jag ska ingenstans.
Det ordnar sig. Titta på mamma.
Jag stannar här hos dig, älskling.
Min pojke... Vad ska vi göra?
Älskling, morbror är här...
- Syster... - Vad ska vi göra med honom?
Vi måste gå nu! Kom igen!
Din morbror...
Kom igen!
- Syster! - Släpp mig!
Syster!
Syster! Syster!
Älskling!
Nej!
Det fanns en infekterad värd på det sista räddningsfartyget mot Hongkong.
Efter det beslöt grannländerna att inte ta emot fler flyktingar.
- Och Korea blev de facto helt isolerat. - Ja, det var fyra år sen dess.
Ja, fyra år.
PENINSULA
Väck honom.
Hallå! Vakna!
Det räcker!
Vi är inte här för att slåss. Bossen vill träffa dig.
- Vad gör du här? Nu går vi. - Släpp mig.
- Hyung! - "Hyung?"
Det betyder väl "bror"? Eller hur? Är ni bröder?
Nej, nej. Han är min döda frus bror. Inte min bror.
Låter som en tragisk historia.
- Slå dig ner. - Vad fan är det med er från halvön?
Det är nåt med er. Det är en massa sorgliga berättelser.
Låt oss tala affärer. Ska jag säga "ert land" eller "halvön"?
Jo, jag har hört ett rykte om vissa som har åkt tillbaka
till halvön för att skapa sig en framtid.
Zombierna struntar i guld och pengar, som bara ligger där och väntar.
- Jag tycker det är sinnrikt. - Oj... Vill du att vi återvänder?
- Har du blivit helt knäpp? - Min bror...
- Det är inget fel på mitt sinne. - Okej.
Så...
Grannländerna runt halvön kontrollerar allt som korsar gränsen.
Hur ska vi ta oss in och ut?
Det har gjorts. Bekymra dig inte om kustbevakningen.
Så länge de får betalt får skeppen åka in och ut.
Faktum är att vi hade redan pengarna och lastbilen. 20 miljoner dollar.
- Tills vi förlorade kontakten med dem... - Vid Omok-bron.
- Mokdong-området? - Det borde inte vara så komplicerat...
Ni åker in nattetid, hämtar lastbilen och åker hem med pengarna.
Oroa er inte för zombierna. De är så gott som blinda nattetid.
Så... Hur mycket pengar får vi?
Ja, det är ju frågan.
Hälften. Det vill säga, om ni kommer tillbaka levande.
Det blir 2,5 miljoner dollar per person.
Lyssna noga. Ni vet inte när eller om regeringen över huvud taget
nånsin ger er flyktingstatus. Ni kan lika gärna skapa er egen framtid.
Tänk efter.
Vi ska bara hoppa på ett fartyg och köra tillbaka en lastbil.
Det blir enkelt. Det tar bara en halv dag.
Är du galen? Åka tillbaka dit?
Trivs du att bli behandlad som en kackerlacka?
Du borde ha låtit mig dö med min son och fru. Varför gjorde du inte det?
Om jag gjort det hade alla på fartyget dött.
Det var det enda logiska.
Sluta snacka om logik.
Försökte du ens?
Jung-seok...
Du hemsöks av det också.
Du gav bara upp.
Ja, ja, vi glömmer väl det. Okej.
Jag tänker göra det. Du får göra vad som känns logiskt.
Vi får hålla oss borta från varandra. Det är för smärtsamt.
Hej då, hej då.
- Är det inte skitstövlarna från halvön? - Va?
Där viruset kom ifrån! Ska de få äta på vår restaurang?
Bryr du dig ens om dina andra gäster?
Är han infekterad?
Jag vill inte ha era pengar. Stick!
Gå i förväg.
Ni åker in i halvöns vatten. Vänd om.
- Ni åker in i halvöns vatten. Vänd om. - Det här är Z055 Chungpyung.
- Kom... - Hallå?
Om de inte svarar är det grönt.
Vi är nästan framme.
Ni behöver inte vara så allvarliga. Snart är ni rika.
Ta vad ni behöver.
Kom ihåg att zombierna ser inte på natten och är ljudkänsliga.
Och nu till det viktiga.
Vi släpper av er och väntar till havs i närheten i tre dagar.
Ta de här.
En till dig. - Och den andra.
Ring när ni når hamnen med lastbilen så hämtar vi upp er.
Och en sista grej. Ni klarade er levande därifrån så ni bör veta det.
- Riskera inget för att rädda varandra. - Oroa dig inte. Vi vet.
Bra. Svik inte oss nu.
Det gör mig lite nervös att ni känner varandra.
Verkligen. Vi måste klara av det här till varje pris.
- Blanda inte in några känslor i det här. - Vi är som främlingar när det är över.
Jaså? Om du säger det.
GUD HAR ÖVERGIVIT OSS
Det här är ingen utflykt. Vi sätter fart så vi kan åka innan soluppgången.
- Okej. Låt oss få det överstökat. - Ja.
Testa nu.
Grymt!
Det är oigenkännligt. Staden är i spillror efter fyra år.
- Bodde du i närheten? - Jag körde taxi...
- ...så jag hade koll på alla vägar. - Ja.
Skitstövlarna satte ihop ett bra team i alla fall.
ETT FRISKT OCH BEKYMMERSLÖST LAND
- Kan det vara den? - Var?
- Nummerplåten var väl 6431? - Snart vet vi.
- Du stannar. Jag går ensam. - Va? Hallå! Vänta!
Kom igen. Vad är det med dig? Var det den?
Nej.
Den borde vara i närheten. Åk runt lite.
Där har vi en till.
- Vi kollar upp den. - Okej.
Jag ser efter, vänta i bilen som tidigare.
Lägg av! Är jag här för skojs skull? Vi går tillsammans.
- Kom igen. - Då tar vi oss en titt.
Är de Enhet 631?
Nej, det är de inte.
Jackpott. Vi har hittat den.
Det stämde...
De ljög inte. Det är amerikanska dollar.
- Vi har bekräftat det. Sätt fart. - Okej, okej.
Hallå! Kom hit!
Han måste ha skickat sista meddelandet.
Vilken olycksalig jäkel. Han kunde ha varit miljonär nu.
Ja, men det är tur för oss. Dra ut honom därifrån.
Åh jösses...
Han stinker.
Flytta på benet, är du snäll.
Idioter...
- Gick det bra? - Ja, jag blev inte biten.
Varför dröjer de?
Stick till bilen!
Backa!
Snabba dig! Du är nästan där! Bra!
- Kör! - Åk!
Vi kom undan. Tack och lov.
- Så pengarna var där? - Du är miljonär!
- Ja! Underbart! - Vad ska du göra med pengarna?
- Jag? Kanske anställa en chaufför. - Passande för en miljonär.
Vi behöver bara ta oss till hamnen och ringa.
Det här var jätteenkelt.
- Ge mig satellittelefonen. - Visst, vänta.
Här.
Vad är det?
- Åk bara! - Kör!
Hoppa in om du vill leva.
Ledsen!
Var du rädd?
Jag har sagt åt dig att inte vara snäll mot främlingar, Yu-jin.
Sitt ordentligt.
- Fan, han svimmade. - Bad du inte honom sätta på sig bältet?
Kan du köra över dem, Jooni?
- De är lite för många. - Jaha? Måste jag blanda mig i?
- Allvarligt? - Marken är ojämn. Det var inte mitt fel.
Det var min favorit.
CITY NIGHT CLUB
En lastbil för livsmedel.
Den ser ny ut.
Han lever.
Snälla, hjälp mig.
Hjälp mig, jag ber er...
Vad fan är det frågan om? Ännu en smittad. Har ni inte sett såna?
- Snälla... - Kom hit. Det är ingen fara.
Snälla, hjälp mig. Jag ber er...
- Ge mig den. - Här har du.
Helvete!
Jag fick honom på byxorna. Jag måste tvätta dem. Här.
Vi åker tillbaka. Det är soluppgång snart. Fan.
Zombierna kommer.
Era små, rackarungar! Ni tar hit en farlig typ istället för mina grejer.
Ni borde låsas in för olydnad.
Löjtnant Yoon! Sergeant Hwang! Samling!
Sköt ert jobb! Fixade ni det jag bad om?
Var hälsad, befälhavare. Vi fixade det inte.
Varför inte? Högkvarteret väntar på min rapport, utan batterier...
- Har ni kul? - Jooni!
- Sergeant Hwang! - Sluta tjafsa om högkvarteret, morfar.
Nu är det sant. Nyutnämnda major Jane är annorlunda. Vi kommer bra överens.
De kommer att skicka ett räddningsteam.
Tro mig, vi är goda vänner.
- Sluta! Jag orkar inte mer. - Vilka är ni?
Tala om att vara vilsen. Du borde veta att zombierna dras till lastbilarna.
- Lastbil? - Vem är det?
Mamma!
Ta mitt barn, snälla.
Han blev nästan tagen av Enhet 631.
- Åkte ni ut igen? - Jag övertalade henne.
Varför lyssnar ni aldrig?
Ledsen, mamma.
Du har batterier. - Hon har batterier, morfar.
Okej. Okej.
- De passar. - Hallå, Jane? Major Jane?
Jane! Jane! Okej!
- Mår ni bra? Jag mår bra. Ja. - Sätt på den.
- Vi är starka soldater. Inga problem. - Jag heter Yu-jin!
- När kommer ni? - Så människor lever här än...
Vem är du? Är du med Enhet 631?
Jag vet inte vilka Enhet 631 är.
Jag kom till Incheon igår med ett fartyg från Hongkong.
Va? Varifrån sa du?
Fan, solen håller på att gå upp. Vi får skynda oss.
Tredje plutonen är tillbaka. Öppna grindarna!
Det finns en, två, tre, fyra, fem, sex paket. Det stämmer.
- Gröt igen? - Ät om du vill överleva.
Det ser gott ut. Smaklig måltid.
Tredje plutonen är tillbaka!
- Bra jobb, sergeant. - Visst är den fin?
Verkligen.
Mina grabbar har slitit. Ge oss en burk tonfisk bara.
Ledsen. Kapten Seo är stenhård. Om jag bara delar ut saker tar de slut.
- Och kapten Seo... - Är en burk för mycket begärt?
- Det handlar inte om... - Hämta en.
- Mässen är fortfarande öppen. - Hämta den! Ska jag äta gröt?
- Det är inte problemet... - Vill du det?
- Jag måste rapportera det först. - Hämta den bara, skithög!
Rapportera till en man som aldrig varit i strid?
Han är min chef.
- Sergeant... - Stick!
- Jag för ett samtal här! - Hallå?
- Sir, vi har en vildhund här. - Va?
Vad är en vildhund?
Är ni soldater? Hjälp mig. Jag är inte från...
- Har spelen startat? - Nej.
- Bra, ta honom till arenan. - Ja.
En ny tävlande!
Envisas med det där med kapten Seo och jag dödar er båda.
Han slösade säkert bort alla lysgranater utan att veta vad den innehåller. Idiot.
Han kom med så mycket värdelöst skit senast...
Vad i helvete?
- Vi är starka soldater. - Starka! Starka!
Starka, starka.
Ingen har kommit för att rädda oss på fyra år, men ni kommer hit för pengar?
Var är ditt gäng?
De är döda.
Allihop.
Vi har en färsking!
Du var söt!
- Vilka var soldaterna? - De kallas Enhet 631.
- De skulle rädda civilbefolkningen. - Var ni med dem?
- Vi bodde där innan vi flydde. - Till en början.
Vi skickade SOS ett par år...
Men de struntade i allt och blev laglösa.
HAWAII
Jag sticker.
Ja?
Pang!
Grymt, det var suveränt.
- Jag tar inte emot mutor. Ta tillbaka den. - Nu blir jag ledsen.
- Jag är inte alls sån. - Kolla på den. Det är Black Label.
- Tack. Jag drack precis det sista. - Ta emot mitt dricka.
- Inget nytt att rapportera? - Nej, allt är bra.
Sergeant Hwang stal en lastbil från vildhundarna i natt
och han skröt som bara den, han trodde att han var störst och vackrast.
Vart åkte vår modige sergeant denna gång och hade sitt missöde?
- Vad hade han med sig? - Det är det märkliga, kapten...
...lastbilen var full med amerikanska dollar.
- Amerikanska dollar? Hur mycket? - Ganska mycket.
Ett tjugotal sportväskor. Varför skulle de korkade vildhundarna
transportera helt värdelösa pengar?
Var är pengarna nu?
Så de tog lastbilen. Satellittelefonen då?
Det borde ligga vid förarsätet.
Jag hör inte hemma här. Jag är från Hongkong.
- Den är sprillans ny. - Har du nåt annat?
Jag har en satellittelefon.
Med den kan vi alla åka härifrån.
- Här är den. - Din jävla lögnare!
Vart tror du de skulle med pengarna?
Var är lastbilen? Lägg av! Sluta, snälla.
Grabben är i gott skick. Det blir klass A.
Är du bra på att springa? Inte?
- Vilket nummer ska han ha? - Ge honom Chan Ho Parks.
- Nummer 61! - Nummer 61 blir det.
Major League-kastare!
Det är ett bra nummer.
Vänd på honom.
Jag satsar en chokladkaka på honom.
Var är lastbilen?
Jag är inte härifrån!
Det är pengar i lastbilen. Vi kan sticka härifrån med dem, era skithögar!
Jösses...
- Hallå? - Var är ni? Solen har gått upp.
Vad är det som händer?
- Hej. Vem är ni? - Va? Vem fan är du?
Var är pengarna?
Vart ska ni?
Jag tror inte att vi borde gå ut...
Ut med dig, nummer 61!
Ut, för helvete!
Jag struntar i vem du är. Kom med pengarna. Du får samma villkor som de.
Hälften av pengarna till dem som för ut dem. Okej?
Menar du att vi kan komma ut härifrån?
Vi väntar vid Incheon-hamnen. Ring när du är där.
- Det är enkelt. - Ja, det kan jag fixa.
Du kan väl köra, va?
Det är enkelt, mamma. Jag krossar dem med min bil.
Tänker ni bara gå in? Mitt på ljusa dan?
Spring snabbare!
Det är dags för vårt farväl
Vi ses snart igen
Det är dags för vårt farväl
Vi ses snart igen
Grabben! Skynda dig innan grindarna stängs!
Ni är trötta, va? Ni gjorde det bra! Vill ni ha lite mat?
Vill ni det? Här har ni. Ät lite nudlar, era svin!
Ät långsamt och dela med er! Glupska jäklar.
Ni måste dela med er.
Det är för farligt nu. Vi gör det när solen gått ner.
- Jag tycker vi kan åka nu... - Åka? Vart?
- Morfar, vi ska flytta. Vi packar. - Flytta?
- Vart? - Vi ska till Incheon-hamnen.
- Incheon-hamnen? Ska vi åka båt? - Nej!
Vi måste stanna här tills Jane kommer och hämtar oss.
- Det var svårt att övertala henne. - Be major Jane komma till hamnen.
- Aldrig i livet! - Du sa att ni var goda vänner.
- Ni är väl inte det. - Vi är det. Det går att lösa.
- Incheon? Incheon-hamnen? - Skynda dig, morfar!
Tar du en galen gammal man och de här två flickorna
för att stjäla en lastbil från beväpnade soldater?
Ska jag bo kvar här med mina tjejer? Är du rädd kan du stanna här.
Du får det billigt.
Ge honom första hjälpen-lådan och sov lite. Vi åker efter solnedgången.
Varför räddade du mig?
Jag tänkte lämna dig men hon ville rädda dig.
Vår pappa i himlen sa att vi skulle hjälpa de svaga.
Du såg svag ut.
- Sluta snacka och gå och lägg dig. - Nej!
- Jag ska lägga mig strax. Gå och sov! - Jag vill inte.
- Ett, två... - Hon är alltid så där...
Hon tror att hon är så vuxen...
Vi kanske skulle ha lämnat dig där.
Han klagar även när vi räddar honom. Du ser ut som en zombie.
- Hur långt är det till Incheon-hamnen? - 30 minuter om vi hittar en öppen väg.
30 minuter... Zombierna då? Är de inte farliga?
- Kapten? - Ja?
Vi måste ta oss härifrån. Zombierna är inte problemet.
- Ska vi ta med oss Hwang? - Han är farligare än zombierna.
- Du har rätt. - Portvakten blir inget problem...
...men sergeant Hwang kan ana nåt.
Ja, du har rätt.
Jag hittar ett sätt att distrahera honom på.
Snälla, stanna! Snälla!
Snälla! Ta mitt barn!
Varför är bara du vid liv, Jung-seok?
Ställ ifrån dig den.
Du laddar ur batterierna.
Sa major Jane att hon kommer till Incheon-hamnen?
Det är nog bäst. Hon kommer.
Det är bäst att hon räddar mina små älsklingar. Min skatt.
Yu-jin och Jooni. De är hoppets fyr i det här helvetet.
Jag ska ta dem härifrån, till varje pris.
Major Jane kommer.
Mår du bra? Vi stal de här när vi stack. Ta vad du vill.
Jag har faktiskt sett dig tidigare.
Jag...
...stötte på din familj när jag flydde.
Du bad mig ta med mig barnet.
Varför berättar du det nu?
Har du skuldkänslor plötsligt? 31 bilar.
31 bilar körde förbi oss.
Först trodde jag att en bil skulle plocka upp oss...
Sen körde 30 till förbi.
Du har en skuld till mina flickor.
Jag håller på att knäppa knapparna, Yu-jin. Stå rakt.
- Ska vi åka båt nu? - Ja, men vi måste hämta nåt först.
- Hur gör vi med mina bilar? - Vi kan inte ta med oss alla.
- Bara en. - Ställ ner den.
Snälla, bara en. Låt mig ta med en.
Det är dags.
Jooni. Vänta här och är jag inte tillbaks innan soluppgången åk hem igen.
- Bara vi tre? - Du, då? Hur ska du ta dig hem?
Jag hittar ett sätt. Oroa dig inte och åk hem.
Och lämna aldrig bilen. Förstått?
Svara då.
Okej.
Kom hit, Yu-jin.
Jag är strax tillbaka. Lyssna på din syster, okej?
- Du är väl snart tillbaka? - Ja, älskling. Det går snabbt.
Ta god hand om mina flickor, befälhavare.
Nu går vi.
Det är en nödutgång som vi hittade när vi bodde här.
Vad i helvete?
Är det den?
- Ja, det är den. - Vi måste vara snabba.
Jag kommer med goda nyheter.
Igår kväll kom tredje plutonen som leds av sergeant Hwang
hem med en lastbil.
Det fanns tillräckligt med mat för en hel månad.
Jag vet hur hårt ni har slitit.
Vi kör spelen utan begränsningar, i 24 timmar!
Kom ihåg, roa er som om det inte fanns en morgondag.
Roa er kungligt!
Det finns ingen morgondag.
Sluta med hejaropen. Det är nåt som känns fel.
- Han är hög. - Jag är osäker.
Hallå, kolla där borta. Ska vi rapportera dem?
De är ett fåtal. Inget att bry sig om. Strunta i dem.
Lyssna...
Eftersom du står i skuld till mina tjejer får du göra dem en tjänst senare.
Johnnie Walker Black Label!
Du är tillbaka. Ska du verkligen ha sprit härinne?
Nåja... Spelen börjar snart varför är du här?
Jag har inte sett dig på ett tag. Kan jag få smutta på den?
- Absolut, ta för dig. - Får jag?
Varför är du här? Har du nåt att rapportera?
Nej, nej. Jag var bara nyfiken på vad som får dig upp på morgnarna.
- Är det gott? - Så gott!
Om du är så förtjust så kan du ta hela flaskan. Se det som en present.
- Vad är det med dig? - Va?
Jag bad om lite extra och det enda vi fick var gröt.
Du vek dig inte en tum.
- Varför är du så generös helt plötsligt? - Jag trodde att jag var tydlig i mitt tal.
- Vi står i skuld till dig och dina män... - Skitsnack!
Jag skojar, jag skojade bara.
Döljer du nåt för mig, kapten Seo?
Nej, självklart inte.
Kapten Seo, jag...
Menige Kim?
Brukar du bara kliva in här?
Nej, det...
Är ni ett par?
- Ja. - Ni får ursäkta mig.
Jag har verkligen noll koll. Ni ska få vara ifred.
Ni två...
Jag säger åt grabbarna att inte störa. Så roa er.
Ha det hett, okej?
Jättebra.
Kärlek, kärlek är...
- Allt är klart. Ska vi hämta lastbilen? - Gör det. Jag har nåt jag måste fixa.
Har han en dödslängtan eller vad?
Kolla framför dig, Jooni!
Det är en hord.
- Den vägen är nära Enhet 631. - Ska vi inte varna mamma?
De har inte rört pengarna.
Kan jag åka med er? Jag vill verkligen härifrån.
Åka vart? Hur känner du till det?
Jag hörde när Seo pratade om det i satellittelefonen. Snälla ta med mig.
Satellittelefon? Var fick du den ifrån?
Vildhunden vi hittade i lastbilen hade den.
Menig Kim! Ska du inte se spelen?
Svara som vanligt.
- Det är okej. - Du säger alltid det.
Vildhunden i lastbilen är inte att leka med.
Han gav allt för att överleva. Jag satsar alla mina konserver på honom.
Vi ses.
- Var är satellittelefonen nu? - Kapten Seo kommer med den snart.
Sätt fart. Jag kan inte vänta länge.
Bete dig naturligt när skithögen kommer. Är det förstått?
Ja! Nummer 61!
Vad gör du? Sätt fart.
Kapten...
Det var inte igår, kapten Seo.
Så du lever, Min-jung.
Har du satellittelefonen? Ge mig den.
Satellittelefonen... Ett ögonblick.
- Var inte det ett skott? - Inte en chans. Ät och håll käften.
Akta!
Vi får varna henne.
Titta! Den jäveln!
Vapnen! Hämta vapnen!
- Är du okej? - Ja.
- Kan du stå upp? - Ja, det kan jag.
Gå bakom mig.
Var tog han vägen?
Jösses...
Jag var så orolig för dig, Min-jung...
Lämna tillbaka den, den är min.
Sergeant!
Var tog den jäveln vägen?
Leta rätt på honom.
Blockera ingången!
Sätt fart!
Skjut!
Ta täten.
Jung-seok!
Kom igen!
Skynda dig! Hoppa in!
Hoppa in! Kom igen!
Skärp dig! Kom igen!
Skynda dig!
Efter dem!
Mår du bra, kapten?
Vad ska vi göra nu?
Kapten!
Du gjorde allt i din makt, det är det viktiga. Skärp till dig nu.
Sergeant Hwang!
Gasa!
Det är dags för vårt farväl
Vi ses snart igen
- Skynda dig, morfar! - Okej, okej.
Öppna rutan.
Mamma! Vi åkte för att träffa dig!
Varför lyssnar ni aldrig?
Sluta!
- Håll i er. - Okej!
Lägg av med lysraketerna! Döda dem bara!
Bakom oss!
Håll i er ordentligt!
Din jäkel!
Han är inte dålig.
Kör upp närmare, skithög! Ditåt!
Se upp med fronten, skithög!
Håll dig på vägen!
Tänd ljusen.
Se upp till höger!
Se upp!
Akta!
Håll i er!
Håll dig till höger.
Backa, backa!
Backa!
Få ut oss härifrån, skithög!
Gasa!
Backa, för helvete!
Gör nåt, skithög! Backa!
Helvete!
Vi är nästan där.
Vi är vid Incheon-hamnen om femton minuter.
Är det fartyget, syster? Oj! ja!
Yu-jin... Hur gick det?
Hejsan.
Jooni!
Släpp vapnen, gör det nu!
Gör det! Vill du se hur jag blåser skallen av henne?
Släpp det!
Sparka det! Sparka bort det!
Ja, så där.
Jag kan äntligen lämna den här halvön.
När jag gör det kommer jag att leva livet i Hongkong.
De kommer inte veta vad jag gjorde här. Jag kommer att vara en god människa.
Tack, tack så mycket. Jag ska tacka er varje natt.
Jag menar det, tack så mycket.
- Jag älskar er! - Nu!
Nej!
Morfar...
Mår du bra, morfar?
- Morfar... - Mamma!
Solen går upp, en hord är på väg. Vi måste åka.
Pengarna är här.
Det är inte han. Hur många gånger har de bytt?
- Trevligt att träffas... - Detsamma.
Gör er av med kroppen!
Hallå! Stanna!
Hämta pengarna!
Stäng akterluckan! Zombierna kommer!
Morfar...
- Jag mår bra. - Morfar...
Jag ville få ut er ur det här helvetet.
Nej...
Det är väl inget helvete om vi är tillsammans?
- Tack. - Morfar.
Morfar.
Jag är ledsen...
...att ni fick leva i den här världen.
Nej...
Jag är ledsen...
Morfar.
Dö inte...
Morfar...
Gå inte...
Tjejer! Fyrverkerierna! Skynda er!
Jooni!
Du lovade att göra dem en tjänst.
Vad som än händer ta flickorna med dig. Okej?
Snälla! Gå nu!
Tack, befälhavaren.
Mamma halkar efter.
Mår ni bra? Ni är i säkerhet nu.
Jane... Vi måste rädda mamma, Jane!
Jag är ledsen. Det är för sent. Vi kan inte sätta er i fara. Vi måste åka.
Snälla, hjälp mamma.
- Snälla! - Kom igen! Vi åker!
- Kom igen! - Ni måste vänta!
Snälla... Håll dig lugn.
Vänta inte på mig.
Nej.
Snälla... Mamma.
Gör inte det, mamma!
Släpp mig!
Mamma!
Snälla, mamma!
Hon tar ett väldigt smart beslut.
Det var för det bästa. För alla...
Sluta snacka om logik.
Försökte du ens?
Jung-seok... Du hemsöks av det också.
Du gav bara upp.
Vi måste rädda mamma.
Jag hämtar er mamma.
Vänta här.
Mamma! Spring!
- Mamma! - Mamma!
Mamma!
Oroa er inte. Hon klarar sig.
Hon blir bra.
Om några få timmar väntar en helt ny värld.
Världen jag kände var inte heller dålig.
Översättning: Angel Hammer
Noble Entertainment AB Ansvarig utgivare: Sara Karlsdotter de Costa