Ми стріляємо лише у те, що їмо, пане Антунес.
Вам було страшно?
То був не страх.
То була повага.
Розумієш, Курупіра...
нападає лише на тих, хто знищує ліси та завдає шкоди лісовим тваринам.
-А де він зараз? -Хто його знає.
Місто збільшилося,
ліс зменшився,
ніхто його більш не бачив.
Але я думаю, що він досі живий...
десь там.
Телефоную, щоб сказати, що все гаразд.
Тут, у селі Торе, чудове свято!
Я так пишаюся нашою громадою.
І твоя дочка, звісно, теж веселиться.
Вона зараз їстиме канджику, так, Луно?
-Надішли татові летючий поцілунок. -Цьом!
Ото таке. Якби ще ти був з нами.
Свято довге, тож якщо надумаєш...
Даруйте.
Кохаю тебе.
Точно все гаразд?
Пожежа!
-Пожежа! -Повідомте усіх!
-Пожежа! -Пожежа! Допоможіть!
-Дулсе, ти не бачила Луну? -Ні.
-Де? -Тікайте!
-Ти не бачила мою доньку?
Вона попрямувала туди.
Луна!
Я бачила, як дівчинка пішла до лісу.
Луна!
Еріку, де ти? Я у селі Торе, тут пожежа.
Гаси!
Ви не бачили Габріелу?
Хутчіш!
Еріку! Слухай!
Ні...
Луна!
Доню...
З тобою все гаразд?
Татко тут.
Усе добре, маленька.
Усе буде добре.
Татко тут.
ОРИГІНАЛЬНІ СЕРІЇ «НЕТФЛІКС»
МІСЯЦЬ ПОТОМУ
Екополіція.
Альбукерке.
Ерік...
Нарешті ти повернувся!
Як Луна?
-Досі нервується. -А ти?
Ти перший маєш оговтатися.
-Що це? -Тобі телефонував якийсь чоловік.
Щось термінове та особисте.
Є новини щодо розслідування?
Краще спитай в Іво.
НАЧАЛЬНИК ПОЛІЦІЇ
Іво?
Розслідування закрито, Еріку.
У звіті немає висновків щодо причини пожежі.
Вона могла виникнути через паперовий ліхтарик.
Ти що, знущаєшся?
Це нещасний випадок.
Ти маєш визнати це та жити далі.
Моя дружина померла, і треба знайти, хто винен.
Можеш поки що не виходити на роботу. Відпочинь...
доки тобі не стане краще.
-Привіт, бабусю. -Привіт! Ти сьогодні рано.
-Як воно там? -Як завжди.
Оскільки ти так рано повернувся,
я піду у своїх справах.
А потім до Джудіт грати в карти.
Іди. Не хвилюйся.
-Бувай. -Бувай.
Що робиш?
Вибач, тату.
Усе гаразд, люба.
Неси сюди ту коробку.
Іди до татка.
Сідай.
О, Боже! Лише погляньте на цю дитину!
-Хто це такий? -Це я.
Вирізки з газет про мамину роботу.
БОРОТЬБА АНТРОПОЛОГА ЗА ЗБЕРЕЖЕННЯ ФОЛЬКЛОРУ
Мама мріяла перетворити той ліс на заповідник.
Ти знаєш, що таке заповідник?
-Я не хочу на це дивитися! -Чого ти, Луно?
Луно, дитинко.
Алло, хто це?
Я отримав ваше повідомлення.
Так, я її чоловік. А що?
Ваш виклик перенаправлено на голосову пошту--
Тату, що ми тут робимо?
-Мені треба де з ким побалакати. -Це довго?
Ні, сонечко.
Їдьмо додому.
Тут, у селі Торе, чудове свято!
Я так пишаюся нашою громадою.
Ото таке.
Свято довге, тож якщо надумаєш...
Даруйте.
Кохаю тебе.
Агов! Заждіть хвилинку!
Заждіть, будь ласка!
Що ви робите?
Я маю забрати його звідси.
Цю тварину можна вивезти лише автівкою екополіції.
Це рожевий річковий дельфін.
Як він--
Марсія?
Інес тут?
Інес.
Інес, я не змогла повернути його до моря.
-Підійшов коп, я розгубилася! -Заспокойся.
Заспокойся.
Ти знаєш, що робити.
-Як прісноводний ссавець-- -Альбукерке!
-Дайте відповідь. -Доброго дня.
Як гадаєш, що могло статися?
Треба зробити розтин.
Нам навіть автівку не надали, який там розтин.
Моя автівка з кузовом.
Сьогодні вранці у Ріо сталося щось дивне.
На пляжі Фламенго з'явився рожевий річковий дельфін.
Ця прісноводна тварина водиться лише на півночі,
а померла на пляжі в Ріо.
Екополіція проведе розслідування.
Детальніше у вечірніх новинах.
Ти не повіриш.
Я маю сказати дещо серйозне. Прокидайся.
Я приніс тобі сніданок.
Тримай.
-Привіт, Артуре! -Привіт!
Як ся маєш?
Та ну, Туту.
Віддай.
Чого ти від мене хочеш?
Еріку.
Іво телефонує. Що таке, Іво?
-Ерік із тобою? -Так, а що?
Залиш його самого з дельфіном.
У селі Торе щось сталося.
-Їдь туди. -Гаразд, вирушаю.
Спробуй домогтися розтину. Я їду до села Торе.
Прошу?
Ти чув Іво. Не лізь у халепу, Еріку.
Мені байдуже до Іво.
-Дельфін гниє у кузові-- -Агов, приятелю!
-Почому лід? -По 20 баксів.
СЕЛО ТОРЕ
Габі, не дивися так. Це лише червневе свято.
Це не лише свято. Це моя робота.
Я бачу тих людей щодня і хочу познайомити тебе з ними.
Кохана, у мене повно роботи.
-Тату? -Так, дитинко.
Ти бачив моє намисто?
Твоє-- Який жах!
Хіба я не казав тобі чистити зуби, щоб їх не з'їли мікроби?
Зараз їх повириваємо один за одним!
Усі геть погнили!
Ходімо, сонечко. Хай тато працює.
Габі?
Твій телефон.
«Твій телефон».
-Що? -Останнє, що я їй сказав.
Що це? Як ти вважаєш?
Нестача кисню?
Може, зміна температури води?
Або якесь забруднення.
До роботи.
І ми сьогодні тут, бо будівельна компанія
робить нам пропозицію усього життя.
Ми можемо взяти гроші та придбати будинок у кращому місці,
щоб жити краще!
Але ж я рибалка, Жоао.
Як ще я діставатиму собі їжу?
Який сенс тут залишатися, коли риби більш нема, Педро?
Ми не знаємо, що сталося. Зарано щось вирішувати.
Люди, схаменіться, заради Бога!
Вони пропонують компенсацію за землю, яка вже їхня!
Мій батько прийшов, коли тут нічого не було.
А тепер це не моя земля через якийсь папірець?
Усе через таких, як ти.
-Починається. -Ось чому це коїться.
Це поганий знак.
Люди, це ж безглуздя. Якась там легенда!
Легендами не наїсися й рахунки не--
Завдяки цій легенді
я все життя тебе годував.
Гаразд.
Уяви, якби твоя мати--
-Не треба про мою мати! -Охолоньте!
Вона б засмутилася,
дуже б засмутилася...
якби побачила, ким ти став!
Він усім наче кістка в горлі!
Тепер я винен? Усе це я?
Пане Сісо!
Пам'ятаєте мене? Я чоловік Габріели.
Мої співчуття.
Ваша дружина була дуже важливою для нас.
Вона дуже любила це місце.
Вона була єдина, хто про нас дбав.
Вона намагалася зберегти наші традиції, наш ліс.
Що ви казали про поганий знак?
Та нічого, синку.
Він має рацію. Я старий дурень.
Спочатку згоріла Габріела, ніхто не зміг пояснити.
Тепер мертва риба, людей виганяють
з їхніх осель.
Який везунчик цей забудовник.
-Річ у громаді чи у Габріелі? -І те, й інше.
Це для мене важливо.
Я до лабораторії.
Добридень!
Вибачте!
Добридень. Я привіз тварину на експертизу.
Ветеринарка вже пішла.
Як це, ветеринарка пішла?
Вона пішла, шановний, і я теж йду.
У мене в кузові дельфін!
«Фламенго» грають. Чвертьфінал.
-Маю їхати. Рушаймо! -Ви що, жартуєте?
Агов!
-Що ти робиш? -Привіт, босе.
Усе гаразд.
Просто хотів сказати, що кузов протікає.
І нестерпно смердить.
Я знаю.
Гаразд.
Привіт, любий. Усе гаразд?
Я щойно з села Торе.
Вона присвятила життя тому місцю.
БРАЗИЛЬСЬКИЙ ФОЛЬКЛОР
Ти хто?
Що ти тут робиш?
Не кажи нікому, що мене бачила.
Подумають, що ти брешеш.
Не всі бачать світ таким...
який він насправді.
Луна?
-Луна? -Привіт, тату!
-Ти не спиш? -Просто взяла печиво.
-Печиво? -Так.
Печиво?
Що ж, панночко, вас заарештовано за викрадення печива вночі!
Час лягати в ліжко, дитино. Печиво, кажеш? Я з'їм!
-Хочеш казку на ніч? -Авжеж.
Ні, тату.
Я хочу цю.
БРАЗИЛЬСЬКИЙ ФОЛЬКЛОР
Гаразд, залазь під ковдру.
-Яку читати? -«Сасі».
«Сасі»! Так, де він, цей Сасі.
Сторінка 55...
«Сасі — дуже неслухняний хлопчик.
Він прилітає вихором, має одну ногу та носить червону шапку.
Любить пустощі.
Зав'язує вузлики у скатертинах...»
Не кажи, що ти теж у це віриш.
Якщо вони кажуть, що це існує, то це існує.
Господи!
І як я одружилася з таким скептиком?
Я не скептик! Я багато у що вірю.
Так, звісно. У що, наприклад?
Наприклад, у тебе, у Луну.
У нас.
Свято довге, тож якщо надумаєш... Даруйте.
Даруйте.
Свято довге, тож якщо надумаєш...
Даруйте.
Ось чому це коїться.
Це поганий знак.
РІЧКОВА ГРОМАДА ХОЧЕ ЗРОБИТИ КЕДРОВИЙ ЛІС ЗАПОВІДНИКОМ
Ісаку, ти не зміг дістати тіло?
Він бачив?
Поверни йому, Туту.
СЕЛО ТОРЕ
Я хочу повідомити про злочин.
У кедровому лісі труп.
Переклад субтитрів: Ірина Завізіон