‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫קמילה!‬
‫אני צריך לדבר עם קמילה.‬ ‫-היא לא כאן.‬
‫אני יודע שהיא בפנים.‬ ‫-קמילה לא כאן, והבר סגור.‬
‫סליחה, אני צריך...‬
‫אחי,‬
‫מה שאתה צריך זה לעוף לי מהפרצוף.‬
‫קמילה נעדרת.‬
‫והשוטר בחיים.‬
‫מה קרה, ילד?‬
‫כלום, סבתא. אני רק צריך להתקלח.‬
‫מה זאת אומרת, "כלום"?‬ ‫לא היית כאן כל הלילה.‬
‫לא עצמתי עין מרוב דאגה!‬
‫התעכבתי בעבודה. סליחה, הייתי צריך להתקשר.‬
‫כן, היית צריך להתקשר.‬ ‫אני חייבת לדעת מה קורה.‬
‫סבתא, בבקשה. אמרתי שהכול בסדר.‬
‫עברתי לכאן כדי לעזור לך.‬
‫אם אני לא עוזרת, תגיד לי, ואחזור הביתה.‬
‫סבתא, לא התכוונתי. סבתא!‬
‫יש לך את הפרטים של אינש?‬ ‫בואי נזמן אותה לחקירה.‬
‫אין סיכוי שאיבו...‬ ‫-איבו לא מעניין אותי.‬
‫קרה משהו? אתה בסדר?‬
‫תודה רבה שבאת.‬
‫אני יודע שביקור כזה הוא לא הנורמה.‬
‫בדיוק כמוך, אני רוצה לרדת לשורש העניין‬ ‫במהירות האפשרית.‬
‫מצוין.‬
‫שמעתי שפתחתם חקירה לגבי הגופה שנמצאה ביער.‬
‫אני לא מבין מה קורה.‬
‫מר אפונסו, תפקיד היחידה שלי הוא לחקור‬
‫כל תקרית שעשויה להיות קשורה‬ ‫לסכסוך המשפטי סביב היער.‬
‫איזה סכסוך?‬
‫זה השטח שלי.‬ ‫לאנשים האלה אין שום זכות להיות שם.‬
‫פרויקט הבנייה שלי‬ ‫יתרום רבות לשימור האזור ולהגנה על הטבע.‬
‫אם הכול יסתדר,‬ ‫לא תהיה לך שום סיבה לדאגה, נכון?‬
‫תסתכל.‬
‫הדוח על הדגים. לא מצאו כלום.‬
‫לעולם לא אעשה משהו שיפגע בנכס שלי.‬
‫איך השגת את הדוח הזה?‬
‫איבו, אנחנו צריכים אנשים כמוך.‬
‫אתה מתבזבז בתחנת המשטרה.‬
‫תחשוב מה שתוכל להשיג‬ ‫במקום שבו יעריכו אותך כראוי.‬
‫תדמיין את זה.‬ ‫אולי במשרד לאיכות הסביבה או משהו דומה?‬
‫דפקתי על הדלת, לא הייתה תשובה.‬
‫תחזרי לשם ותנסי שוב.‬
‫תקשיב, כבר אמרתי לך,‬ ‫קמילה יצאה אתמול ולא חזרה מאז.‬
‫קמילה!‬
‫תתעוררי!‬
‫תתעוררי, קמילה!‬
‫קמילה.‬
‫קמילה!‬
‫אני אקח את האת!‬ ‫-ואני את הדינוזאור!‬
‫במה נשחק?‬ ‫-לא יודעת. אולי בחול?‬
‫בסדר. אני אבנה טירה ענקית!‬
‫תודה שהבאת את מליסה.‬
‫את לא צריכה להודות לי, ז'נואריה.‬
‫לונה מתקשה מאוד לחזור לשגרה.‬
‫הגיוני. היא חוותה משהו טראומטי מאוד.‬
‫לוקח הרבה זמן להתאושש מדבר כזה.‬
‫אני לא יודעת מה קרה.‬
‫משכתי אותו מתחת למים, אבל הוא...‬ ‫ניסיתי לתפוס אותו, אבל...‬
‫אבל הוא לא מת.‬
‫לדעתי אין לו קשר למוות של מנאוש.‬
‫לא הצלחת להרוג אותו, או לא רצית, קמילה?‬
‫אינש, כבר אמרתי לך.‬
‫הוא שרד.‬
‫אם הוא שרד,‬
‫סימן שיש בו משהו שונה מאוד.‬
‫ואני אגלה מהו.‬
‫חכי.‬
‫תני לי להביא אותו לכאן.‬
‫הלילה.‬
‫אינש.‬
‫יש פה שוטרים. הם רוצים לדבר איתך.‬
‫תלווה אותן.‬
‫מכאן.‬
‫אריק.‬
‫תודה שבאת, גברתי.‬
‫נעים להכיר. אני מרסיה, וזה אריק.‬
‫נעים להכיר, מרסיה. תקראי לי אינש.‬
‫אותו כבר פגשתי.‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫אינש דה לוז'...‬
‫אפשר להתחיל?‬
‫איך לקחת את הגופה?‬
‫לאט-לאט, בואו נתחיל מההתחלה.‬
‫איך הכרת את מנאוש?‬
‫הוא היה כמו בן בשבילי.‬
‫ולא, לא לקחתי את הגופה שלו ממשרד הפתולוג.‬
‫אבל אשמח מאוד אם תמצאו את הגופה שלו,‬
‫כדי שאוכל להעניק לו קבורה ראויה,‬ ‫כמו שמגיע לכל בן אדם.‬
‫אז הגופה עדיין הייתה שם כשעזבת?‬
‫לא ראית כלום? אף אחד חשוד?‬
‫לא.‬
‫את יודעת‬ ‫אם למישהו היה מניע להרוג את מנאוש?‬
‫מכר? שכן?‬
‫לא.‬
‫מתי בפעם האחרונה היית בקשר איתו?‬
‫לפני כשלושה חודשים.‬
‫זה הרבה זמן, לא?‬ ‫אמרת שמנאוש היה כמו בן בשבילך.‬
‫אפשר לחשוב שאת מדברת‬ ‫עם אימא שלך כל יום, מרסיה.‬
‫איפה היית ביום שני האחרון בערב?‬
‫הייתי בעבודה. העובדים שלי יאשרו את זה.‬
‫קמילה יכולה לאשר את זה.‬
‫מה את רוצה ממני?‬ ‫-היי!‬
‫מה את זוממת?‬
‫אריק, החוצה.‬
‫מה יש לך?‬ ‫-ברור שהיא מסתירה משהו.‬
‫מי זאת קמילה? מאיפה אתה מכיר את אינש?‬
‫הלכתי לבר שלה אתמול בלילה.‬ ‫-אני לא מאמינה. למה?‬
‫אני רוצה תשובות, מרסיה.‬ ‫-באמת?‬
‫אז למה לא ביקשת שאבוא איתך? מה אתה מסתיר?‬
‫כלום. אני פשוט לא יכול לשבת ולחכות.‬
‫תקשיב, אתה יודע שבקושי שכנעתי‬ ‫את איבו לתת לנו את התיק.‬
‫אתה רוצה להרוס הכול?‬
‫בבקשה, תן לי לנהל את החקירה מעכשיו.‬
‫את מי אתם חוקרים?‬
‫שוב, תודה שהקדשת לנו מזמנך.‬
‫אין בעיה, בשמחה.‬
‫אני משתתף בצערך.‬
‫רק עשינו את העבודה שלנו.‬ ‫-איזו עבודה? איזו עבודה, לעזאזל?‬
‫חקרתם את אימו של הקורבן בלי לספר לי?‬
‫בכל מקרה, החקירה סגורה.‬
‫מה זה?‬
‫דוח המעבדה.‬
‫לחברה לא היה קשר למות הדגים.‬
‫- סיבת המוות אינה הרעלה -‬
‫איבו, גופה נעלמה ממשרד הפתולוג.‬
‫זו לא עילה לחקירה?‬ ‫-זו לא הבעיה שלנו.‬
‫שמשרד הפתולוג או מחלק הרצח יחקרו את זה!‬
‫אין שום ראיות נגד הקבלן‬
‫או נגד הארוס לשעבר.‬
‫התיק המחורבן הזה סגור.‬
‫אריק!‬
‫חכה!‬ ‫-ידעתי שהוא ינסה לקבור את החקירה.‬
‫נראה לך שהתנהגות כזאת תעזור?‬ ‫-אז מה, להעלים עין?‬
‫זה לא רק בגלל גבריאלה.‬ ‫אסור לנו להפקיר את היער.‬
‫אריק, גם אני כועסת.‬
‫אבל בלי גופה או ראיות חדשות,‬ ‫אין לנו מה לעשות.‬
‫לא להאמין שאיבו הופיע‬ ‫בדיוק כשחקרנו את אינש.‬
‫אריק, מה הסיפור של אינש?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-איך היא ידעה שאני לא מדברת עם אימא שלי?‬
‫היא לא ידעה. היא ניחשה.‬
‫אבל היא אמרה את זה בביטחון מלא.‬
‫אני לא יודע, מרסיה.‬
‫- כפר טורה -‬
‫עכשיו שכולנו כאן, תקשיבו.‬
‫החברה מציעה לכם 30% יותר תמורת הבתים שלכם.‬
‫עכשיו כבר אי אפשר לסרב, חברים.‬ ‫-בייחוד כי הדגים מתו.‬
‫בדיוק! אנחנו לא יכולים לטפל‬ ‫במקום גדול כל כך.‬
‫בסופו של דבר נאבד את המקום שאנחנו אוהבים‬
‫בגלל קטנוניות, בגלל עקשנות גרידא.‬
‫נכון!‬ ‫-אין יותר דגים במקום הזה!‬
‫איך נתפרנס?‬ ‫-אין ברירה, חייבים להסכים להצעה.‬
‫תקשיבו, כולם חייבים להסכים,‬
‫אחרת העסקה מבוטלת.‬
‫אני לא מוכר את הבית.‬
‫אבל אם לא תמכור את הבית שלך, סיסו,‬ ‫תהרוס לכולנו את העסקה.‬
‫אני עם סיסו.‬
‫גם אני לא עוזבת.‬
‫פביאנה, למה את עושה בעיות?‬ ‫רובנו מסכימים לעסקה.‬
‫זה לא אומר שזה הוגן.‬
‫המוות של הדגים חשוד מאוד.‬ ‫מניין לך שהם לא הרגו אותם?‬
‫הינה, דוח המעבדה. אין ראיות לזיהום במים.‬
‫ואתה מאמין להם?‬
‫זה מה שכתוב פה. תקראי!‬
‫האנשים שנלחמו כדי להגן על היער שלנו...‬
‫מתו.‬
‫אני רוצה לדעת אם לאנשים שנשארו בחיים‬ ‫עדיין אכפת מהמקום הזה.‬
‫ברור שאכפת לנו, סיסו!‬
‫המקום הזה היה כל החיים שלנו,‬ ‫אבל אז קרה מה שקרה.‬
‫לכל הרוחות, אבא!‬
‫אתר הנופש האקולוגי‬ ‫הוא הדרך היחידה להגן על המקום הזה!‬
‫לשמר אותו!‬
‫היי, אבא! אבא!‬
‫סיסו, תחזור.‬ ‫-הוא עקשן כל כך.‬
‫אתם חייבים להאמין לי.‬ ‫-הוא לא מוכן להקשיב.‬
‫בדיוק! זו הדרך היחידה לשמר את המקום הזה!‬
‫כבר אמרתי לכם, אנחנו...‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני רק רוצה לדבר איתך.‬
‫אין לי מה לומר לך.‬
‫כל זה קשור למה שאמרת לי באותו יום, נכון?‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫ראיתי דולפין הופך לגבר,‬
‫ובתולת ים ניסתה להטביע אותי.‬
‫אני יודע שזה קשור למוות של גבריאלה.‬ ‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫הם מתהלכים בינינו, אריק,‬
‫מאז ראשית ימי האנושות.‬
‫אתה אחד מהם?‬
‫אני רק אדם שמאמין בהם.‬
‫משהו קרה בליל מסיבת יוני, סיסו.‬
‫אני יודע שגבריאלה לא מתה בשריפה,‬ ‫אבל מי שהרג אותה לא היה בן אנוש.‬
‫מה הדברים האלה?‬
‫הם הבבואות שלנו.‬
‫סיסו...‬
‫אתה מכיר את הדרך חזרה.‬
‫הם מתהלכים בינינו, אריק,‬
‫מאז ראשית ימי האנושות.‬
‫אריק!‬
‫תירגע. אני צריכה לדבר איתך.‬
‫אבל הרחק מכאן.‬
‫תיכנסי למכונית.‬
‫את לא מתגעגעת לבית שלך?‬
‫סבתא, אני רוצה ללכת הביתה!‬ ‫-מה קרה, מתוקה?‬
‫אני לא רוצה להישאר פה!‬ ‫-קרה משהו?‬
‫בסדר, נלך. בואי.‬
‫מצטערת, ז'נואריה.‬ ‫אתקשר אלייך אחר כך, בסדר? ביי.‬
‫תירגעי.‬
‫לונה?‬
‫לונה!‬
‫לונה?‬
‫היא מתה.‬
‫מי מתה, מתוקה?‬
‫אל תפחדי, מתוקה שלי.‬
‫המוות הוא חלק מהחיים.‬
‫הציפור הקטנה הזאת עלתה לגן עדן.‬ ‫היא עם אימא שלך.‬
‫בתולת ים, יארה, סירנה... יש לנו הרבה שמות.‬
‫למה ניסית להרוג אותי?‬
‫הגבר שאהבתי רצח אותי.‬
‫אבל כשמי הים החזירו אותי לחיים,‬
‫התחלתי להוביל גברים למותם.‬
‫זו הקללה שלי.‬
‫אבל אתה הצלחת לברוח.‬
‫אתה היחיד שהצליח.‬
‫אחד מכם הרג את גבריאלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל סמוך עליי, אריק,‬
‫תתרחק מאינש.‬
‫אני לא בוטח באף אחד מכם.‬
‫אני רק מנסה לעזור.‬
‫היי, סבתא.‬
‫טוב, אני בא. אני צריך ללכת.‬
‫תן לי לנסות לעזור לך.‬
‫אריק, אל תלך לקפופו, בסדר?‬
‫תראה.‬
‫זו הכתובת שלי.‬
‫ניפגש מאוחר יותר בבית שלי, בסדר?‬
‫היא לא ממלאת את ההסכם.‬
‫אל תתעכב.‬
‫שלום.‬
‫ערב טוב.‬
‫מה קרה, סבתא?‬
‫היא מצאה ציפור מתה בחצר.‬
‫מה זאת אומרת, ציפור מתה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היא חפרה בור כדי לקבור את הציפור המסכנה,‬
‫וכל הידיים שלה נשרטו.‬
‫ניסיתי לדבר איתה.‬
‫אריק, היא לא בסדר.‬
‫היא מזכירה לי אותך בילדותך.‬
‫למה? היו לי בעיות בילדות?‬ ‫-קשה לומר.‬
‫אבל גם לך היו תקופות קשות.‬
‫התקשית לישון, היית לא רגוע.‬
‫זה עבר לי, נכון?‬ ‫-כן, אבל רק אחרי שלקחתי אותך למרפא עממי.‬
‫די, סבתא, אל תתחילי עם זה שוב!‬ ‫-חכה רגע.‬
‫הוא אטם את הגוף שלך, והסיוטים הפסיקו.‬
‫אני רוצה לקחת גם את לונה ל...‬ ‫-לא.‬
‫כבר דיברנו על זה.‬
‫היא רק צריכה קצת זמן.‬ ‫-לא.‬
‫לונה צריכה אותך.‬
‫אבל אני כאן!‬ ‫-אתה לא!‬
‫אתה אף פעם לא בבית! אתה בקושי מסתכל עליה!‬
‫אני לא יודעת מה קורה איתך, אריק!‬
‫אני חייב לדעת מה קרה לגבריאלה...‬ ‫-זה לא משנה!‬
‫לונה כאן עכשיו, והיא זקוקה לך.‬
‫לונה אמרה שאנחנו צריכים להחליט?‬
‫לא, מנהל בית הספר. אתה בכלל מקשיב לי?‬
‫ברור, מותק. סליחה, דעתי הוסחה.‬
‫אתה אף פעם לא מקשיב‬ ‫כשאני מדברת על הלימודים של לונה.‬
‫ברור שאני מקשיב, גבי,‬ ‫אבל אני יודע שאת מטפלת בזה.‬
‫כן. בדיוק. אתה תמיד משאיר הכול לטיפולי.‬
‫אלוהים, אריק,‬ ‫אתה צריך ללמוד לטפל בדברים בלעדיי.‬
‫אל תהיי כזאת, מותק. אני עוזר כשאני יכול.‬ ‫-אני לא צריכה שתעזור לי להיות אימא שלה.‬
‫אני צריכה שתהיה אבא שלה.‬
‫היי, באתי לקמילה.‬
‫קמילה לא כאן.‬
‫לא? את יודעת אם היא הייתה כאן היום?‬
‫אל תדאגי. אנחנו מכירים.‬
‫תראה...‬
‫היא הייתה כאן קודם, אבל היא לא נכנסה.‬
‫ראיתי אותה עוזבת עם הידיד שלה.‬
‫ידיד?‬ ‫-כן.‬
‫בחור גדול.‬
‫מזוקן.‬
‫טוב, תודה.‬
‫איי, טוטו!‬
‫סליחה, אחי.‬
‫אחי, היי! היי.‬
‫ראית את קמילה?‬
‫קמילה?‬ ‫-הזמרת.‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫אני רק מוסר הודעה, אחי.‬
‫קמילה מחכה לך בחדר ההלבשה שלה.‬
‫חקרת וחיפשת לא מעט.‬
‫אבל בעולם הזה יש דברים שלא אמורים למצוא.‬
‫איפה קמילה?‬
‫קמילה יכולה לדאוג לעצמה.‬
‫היא למדה את זה בדרך הקשה ביותר.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫לא אבזבז עלייך זמן.‬
‫הכול התחיל בצל בפינה של חדר השינה שלך.‬
‫חשבת שהוא נראה כמו מפלצת.‬
‫לא הצלחת להירדם.‬
‫קראת לאימא שלך, והיא באה אליך.‬
‫זה בתוכך, אריק.‬
‫אפילו אם תצליח לצאת מכאן,‬ ‫זה תמיד יהיה בתוך הראש שלך.‬
‫תתקרב אליי.‬
‫שב כאן, מתוק שלי.‬
‫בוא.‬
‫שב.‬
‫אין טעם לנסות לשכוח. אין טעם לנסות להירדם.‬
‫אתה מרגיש שמישהו דורך על החזה שלך.‬
‫...על החזה שלך.‬
‫אתה רוצה להתעורר, אבל לא מצליח.‬
‫אתה רוצה לצרוח, אבל שום קול לא יוצא.‬
‫"לך לישון, תינוקי‬
‫קוקה באה לתפוס אותך‬
‫אבא יצא לשדה‬
‫ואימא הלכה לעבודה"‬
‫...בוא אליי, ענה לקריאתי, אבינו אושלה...‬