‫הבן שלי! למה?‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני לא זוכר כלום, דוקטור.‬
‫בתיק שלך כתוב שבדיוק חזרת מחופשה.‬
‫כן. אשתי נפטרה לפני קצת יותר מחודש.‬
‫תנחומיי.‬
‫יש לך ילדים?‬ ‫-בת.‬
‫היא בסדר?‬
‫היא מתאוששת.‬
‫יש היסטוריה של מחלות נפש במשפחה שלך?‬
‫אימא שלי סבלה מדיכאון.‬
‫היא החלימה?‬
‫לא, היא מתה כשהייתי בן שבע.‬
‫איך היא מתה?‬
‫היא התאבדה.‬
‫ואבא שלך?‬
‫מעולם לא פגשתי אותו. אני יכול ללכת עכשיו?‬ ‫-תכף.‬
‫אזמין כמה בדיקות‬
‫ואתן לך מרשם לתרופות נגד חרדה,‬
‫רק כדי לעזור לך‬ ‫להתמודד עם התקופה המלחיצה הזאת.‬
‫הינה אישור רופא.‬
‫כדאי שתישאר קצת בבית, בסדר?‬
‫אני מוציאה אותך לחופשת מחלה.‬
‫לא, אני לא יכול להיעדר מהעבודה.‬
‫אתה יכול, ואתה מוכרח.‬
‫נראה שאתה סובל מפוסט-טראומה.‬
‫אני באמצע חקירה…‬ ‫-זה לא נתון לבחירה, אריק.‬
‫מה נסגר? אתה מוציא אותי לחופשה?‬
‫איבו, אני חייב להמשיך בחקירה הזאת.‬
‫לא, אתה חייב ללכת.‬
‫איבו, בבקשה.‬
‫בבקשה, אל תעשה לי את זה.‬
‫בן אדם מת, ואתה היית היחיד בזירת הפשע.‬ ‫אנחנו חייבים לחקור את זה.‬
‫בנסיבות האלה,‬ ‫העובדה שאתה שוטר היא בעייתית.‬
‫גם לאחרים וגם לעצמך.‬
‫אני חף מפשע!‬
‫תשמור את זה לחקירה שלך.‬
‫מרסיה, אני זקוק לעזרתך.‬ ‫-עדיף שתלך מכאן.‬
‫למה? את יודעת שלא הרגתי אותו.‬
‫לא הרגתי אותו, מרסיה.‬
‫גם את לא מאמינה לי?‬ ‫-למה אתה מצפה שאאמין לך?‬
‫למה את אומרת את זה?‬ ‫-שיקרת לי.‬
‫אמרת לי שלונה חולה.‬ ‫-היא חולה.‬
‫ודולפין הנהרות?‬ ‫אני יודעת שלא לקחת אותו לנתיחה.‬
‫הלכתי לווטרינרית, והיא…‬ ‫-איפה היית ביום שני בערב?‬
‫הייתי בבית.‬
‫תעשה לי טובה, אריק.‬
‫דיברתי עם ז'נואריה.‬
‫היא אמרה לי שאתה חוזר הביתה בשעות מאוחרות,‬ ‫ושבוקר אחד הופעת רטוב לגמרי.‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אתה זוכר שהלכת ליער‬ ‫בלילה לפני שמצאו את הגופה?‬
‫הינה הנתונים מה-GPS של המכונית שלך.‬
‫דבר איתי, אריק. מה קורה?‬
‫את חוקרת אותי?‬ ‫-אני רוצה את האמת.‬
‫לא תאמיני לי.‬
‫תן לי להחליט בעצמי. דבר איתי, אריק.‬
‫קשה להסביר.‬ ‫-תנסה.‬
‫את זוכרת את האגדות שסיפרו לנו בילדותנו?‬
‫הן אמיתיות.‬
‫דולפין הנהרות הפך למנאוש בלילה.‬
‫וטוטו הפך לפקארי לנגד עיניי.‬
‫אריק, אני לא יודעת מה קורה,‬ ‫אבל משהו עובר עליך.‬
‫לך הביתה, תנוח קצת.‬
‫אמרתי לך שלא תאמיני לי.‬
‫אם את צריכה הוכחה, לכי למשרד הפתולוג.‬
‫אני בטוח שגם העיניים של טוטו הלבינו.‬
‫דאגתי נורא.‬
‫הכול בסדר, סבתא.‬
‫איפה לונה?‬
‫ישנה בחדר שלה.‬
‫אני רוצה לשאול אותך משהו.‬
‫אמרת למרסיה שלא הייתי בבית ביום שני בערב?‬
‫טוב, הגעתי הביתה מאוחר‬
‫ולא היה כאן אף אחד.‬
‫באיזו שעה הגעת?‬
‫שיחקתי עד מאוחר.‬
‫אחרי שתיים בלילה.‬
‫מה יש, מתוק שלי?‬
‫אני חושב שאני משתגע, סבתא.‬
‫כשעזבתי עם לונה, השעה הייתה עשר בלילה.‬
‫אתה לא זוכר שום דבר שעשית בזמן הזה?‬
‫לא.‬
‫טוב, אלך לבדוק מה שלום לונה.‬
‫היי, מתוקה.‬ ‫-אבא…‬
‫את בסדר?‬
‫את קצת חמה. שוב יש לך חום?‬
‫אבקש מסבתא-רבתא למדוד לך חום.‬
‫לא תישאר כאן איתי?‬
‫אני לא רוצה שתצא שוב.‬
‫אני מפחדת.‬
‫מתוקה שלי, את לא צריכה לפחד, בסדר?‬
‫אני יוצא לסידורים,‬
‫אבל סבתא-רבתא תטפל בך עד שאחזור.‬
‫תפסיקי למלא את הראש של לונה בשטויות.‬
‫אמרת לה שזו שרשרת הגנה,‬ ‫ועכשיו היא לא עושה שום דבר בלעדיה.‬
‫זו שרשרת הגנה, אריק.‬
‫גבי, את מבוגרת.‬ ‫את יכולה להאמין בכל מה שתרצי,‬
‫אבל אין סיבה למלא את הראש שלה בדברים האלה.‬ ‫-אתה יודע, לדעתי הדברים האלה מטרידים אותך‬
‫לא כי אתה לא מאמין בהם,‬ ‫אלא כי הם מפחידים אותך.‬
‫את זוכרת שאימא נתנה לך את השרשרת הזאת?‬
‫כן.‬
‫זאת השרשרת של לוחמי הירח.‬ ‫-כן.‬
‫כמו השם שלך:‬
‫לונה, "ירח".‬
‫לכן אני יודע שאת אמיצה מאוד.‬
‫נכון?‬
‫אחזור בקרוב, מתוקה.‬
‫מה גרם לסימנים האלה על החזה של אריק?‬
‫בעל חיים, ככל הנראה.‬
‫בעל חיים? איזה מין בעל חיים?‬
‫אני פתולוג, לא קורא בקלפים.‬
‫לא שאלת אותו מה גרם לפצעים?‬
‫הוא לא זכר.‬
‫מה עם דוח הנתיחה של הקורבן?‬ ‫-הוא מת ממחסור בחמצן.‬
‫חנקו אותו?‬
‫לא, אין סימנים לחניקה.‬
‫אז מה גרם למחסור בחמצן?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫יש משהו שאתם כן יודעים?‬
‫תקשיבי, גברת…‬ ‫-השוטרת מרסיה.‬
‫ואני רוצה לראות את הגופה.‬
‫איפה הגופה?‬
‫לא יודע.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫קמילה!‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫קמילה, בבקשה. אני זקוק לעזרתך.‬
‫הגנתי עליך.‬
‫לא הקשבתי לאינש, לא הקשבתי לטוטו,‬ ‫ועכשיו הוא מת.‬
‫הרגת את טוטו.‬ ‫-לא הרגתי אותו!‬
‫אני חושב שלא הרגתי אותו.‬ ‫-"אתה חושב"?‬
‫חכי, קמילה!‬
‫איבדתי את ההכרה. אני לא זוכר כלום.‬
‫כשהתעוררתי, טוטו כבר היה מת.‬
‫קמילה, אני הבן של מנאוש.‬
‫הלו, אלבקרקי? תקשיב, מצאתי…‬
‫גנבת את הגופה הזאת. את עצורה.‬
‫את תעצרי אותי?‬
‫ממה את מפחדת כל כך?‬
‫מה את עושה?‬
‫"לך לישון, תינוקי‬
‫קוקה באה לתפוס אותך‬
‫אבא יצא לשדה"‬
‫אני לא יכולה לשנות את מי שאני.‬ ‫לא עשיתי שום דבר רע, אימא!‬
‫לא עשית שום דבר רע?‬
‫לא! אני אוהבת את לוסי, היא אוהבת אותי.‬ ‫זאת רק אהבה.‬
‫אהבה? זאת לא אהבה, זאת תועבה.‬
‫אם את רוצה לחיות ככה, בסדר,‬ ‫אבל לא בבית שלי.‬
‫את סוטה.‬
‫תירגעי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני יודעת מה ההרגשה כשדוחים אותך, מרסיה.‬
‫המטתי בושה על המשפחה שלי.‬
‫נכנסתי להיריון בלי בעל…‬
‫זרקו אותי מהבית.‬
‫החלטתי ללדת את התינוק בכל זאת.‬
‫אבל הוא מת בלידה.‬
‫שילמתי על כך מחיר כבד.‬
‫אבל הינה אני.‬
‫את לא סוטה.‬
‫אתה יכול להיות אחד מאיתנו.‬
‫אני לא יודע, קמילה. הכול מבלבל נורא.‬
‫אבל לא הרגתי את טוטו.‬
‫איך אתה בטוח? אתה לא זוכר.‬
‫כי אם באמת הרגתי את טוטו,‬ ‫אז יכול להיות שהרגתי גם את מנאוש.‬
‫תירגע, אריק.‬
‫אתה חייב להיזכר במה שקרה.‬
‫איפה היית בליל מותו של מנאוש?‬
‫אנשים הם אכזריים, איסק.‬
‫הם מפחדים מכל דבר שונה,‬
‫כי אנחנו מראים להם שכולם בעצם זהים זה לזה,‬
‫ושהם משעממים.‬
‫איפה היא?‬
‫טוטו מת, ואת שואלת על קמילה?‬
‫הוא מת בגללה.‬
‫אינש, אנחנו חייבים להישאר מאוחדים.‬
‫התחלנו להתרחק זה מזה לפני זמן רב, איסק.‬
‫אין דרך חזרה.‬
‫את יודעת מי הרג אותו?‬
‫כן.‬
‫האיש שקורופירה הרג.‬
‫הוא חזר.‬
‫מצאנו את דולפין הנהרות באזור הזה.‬
‫החניתי את האוטו מעבר לכביש.‬
‫באתי לפגוש אדם שטען שיש לו מידע‬ ‫על מותה של גבריאלה.‬
‫אני מאמין שזה היה מנאוש.‬
‫ומה קרה אז?‬
‫אני לא בטוח.‬ ‫חשבתי שיצאתי באותו לילה רק לחצי שעה,‬
‫אבל מתברר שעבר הרבה יותר זמן.‬ ‫-כמה זמן?‬
‫שעות.‬
‫וגרוע מכך, אני לא זוכר מה עשיתי באותו ערב.‬
‫למוחרת מצאתי כאן את דולפין הנהרות.‬
‫הבחור הזה!‬
‫מה איתו?‬ ‫-הוא היה כאן, אני זוכר אותו.‬
‫היי, חבר. אפשר לדבר איתך?‬
‫אל תדאג, אני רק רוצה לדבר.‬
‫תקשיב, ראית אותי בעבר, נכון?‬
‫בחוף הזה.‬
‫יש הרבה אנשים בחוף. אני לא זוכר.‬
‫הייתי פה ביום שני בערב, במכונית שלי.‬
‫רק שנינו היינו בחוף, נכון?‬
‫מה שתגיד.‬
‫אתה זוכר את האיש הזה?‬
‫כן.‬
‫מה אתה זוכר?‬
‫הוא יצא מהאוטו ודיבר עם גבר.‬
‫איך הגבר נראה?‬
‫הוא היה גבוה וחזק, וחבש כובע.‬
‫מה הוא עשה לגבר הזה?‬
‫הוא תפס אותו בצוואר.‬
‫הגבר ברח לעבר הים, והוא רדף אחריו.‬
‫ואז?‬
‫זה כל מה שראיתי.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-אני נוסע לכפר טורה, לדבר עם סיסו.‬
‫אבוא איתך.‬ ‫-לא.‬
‫אם אני באמת הרוצח, גם את בסכנה.‬
‫אני לא מפחדת ממך.‬ ‫-אני מפחד מעצמי.‬
‫תתרחקי ממני.‬
‫סבתא!‬
‫לונה.‬
‫סבתא!‬
‫מה קרה, מתוקה?‬
‫תירגעי, מתוקה שלי.‬
‫אני כאן. תירגעי.‬
‫סבתא!‬
‫סיסו, אני מתנצל.‬
‫הישויות העל-טבעיות גוססות, נכון, אריק?‬
‫הייתי עם מנאוש וטוטו כשהם מתו.‬
‫אבל אני לא זוכר מה עשיתי.‬
‫יש סיכוי אמיתי שהרגתי אותם.‬
‫אולי הרגתי גם את גבריאלה.‬
‫סיסו, אני צריך לבצע‬ ‫את הטקס שסיפרת לי עליו.‬
‫לך לשחק, קדימה!‬
‫איברה…‬
‫מספיק.‬
‫מה קורה, ילד?‬
‫אתה חייב לחזור, אחי.‬
‫אני שומע רעש מוזר.‬
‫מה זה?‬
‫תקשיב…‬ ‫-איברה, אתה לא מבין.‬
‫איברה, אתה חייב לחזור.‬
‫הייתי בהרבה מקומות.‬
‫לאן אני אמור לחזור, ילדון?‬ ‫-תחזור להיות עצמך.‬
‫תעזור לנו.‬
‫אני לא…‬
‫עוזר לכם בכלום.‬
‫אתה צריך לחזור למקום שבאת ממנו‬
‫ולעזוב אותי.‬
‫טוטו מת, איברה.‬
‫לא בעיה שלי.‬
‫איך זאת לא הבעיה שלך, איברה?‬
‫אתה חושב שאני צוחק? זה רציני, אחי!‬
‫זוכר את הצייד שהרגת? הוא חזר.‬
‫הוא הורג את כולנו, איברה. אתה חייב לחזור.‬
‫אנחנו צריכים שקורופירה…‬ ‫-אין סיכוי!‬
‫תשכח מקורופירה.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי.‬
‫לא, חכה! אנחנו משפחה, אחי.‬
‫אני לא נותן לך אוכל כשאתה רעב?‬
‫אני לא מוציא אותך מהביוב כשאתה שיכור?‬
‫ועכשיו אתה מתהפך עליי ככה?‬
‫אני מפחד, איברה.‬
‫תתמודד עם זה.‬
‫קפוץ על ההזדמנות ותטפל בזה. אתה סאסי, לא?‬
‫היא בחדר שלה.‬
‫אפשר להתחיל?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫ומה שלום הילד?‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא כבר מבוגר. היא הבת שלו.‬
‫מתוקה,‬
‫הבאתי לכאן איש נחמד שיעזור לך להחלים.‬
‫איך קוראים לה?‬ ‫-לונה.‬
‫לונה?‬
‫התה הוא רק מפתח.‬
‫אתה צריך לפתוח את הדלת‬
‫וללכת בדרך שתופיע בפניך.‬
‫תתרכז בנשימה שלך‬
‫ובלב שלך.‬
‫מה יקרה לי?‬
‫תוכל לראות מה נמצא בתוכך.‬
‫מה שבאמת נמצא בתוכך.‬
‫אולי תראה דברים מטרידים.‬
‫אבל אתה חייב להמשיך.‬
‫לך.‬
‫תשכב.‬
‫סבתא!‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬
‫אני מכיר אותך?‬ ‫-לא.‬
‫אבל הכרתי את גבריאלה.‬
‫דבר.‬ ‫-הייתי שם כשהיא מתה.‬
‫אני מצווה עליך מכוח סמכותי, התגלה בפנינו.‬