Какво представлява "Митик Куест"?
МИТИК КУЕСТ
За някои е просто видеоигра.
При появата си тя е приветствана като шедьовър.
Сега се играе в 20 държави, на шест континента
и е най-масовата мрежова ролева игра на всички времена.
Но в тази вечно меняща се индустрия, в която късметът може да се обърне
и дори гигантите да се провалят,
е нужно развитие.
Затова днес създателите й са на една крачка
от най-важното събитие от началото на играта досега.
Първото голямо разширение - "Митик Куест: Рейвънс Банкет".
Всичко лежи на плещите на един мъж -
творческия директор Айън Грим.
Докато създавах МК, планирах да създам не просто една игра.
АЙЪН ГРИМ ТВОРЧЕСКИ ДИРЕКТОР
Исках да създам един свят.
"Рейвънс Банкет" е следващият етап от създаването му.
Разбира се, това не е работа за сам човек.
Нужни са хиляди, за да поддържат този свят.
Хора като изпълнителния директор Дейвид Бритълсби...
Като главния инженер Попи Ли.
Хора като Брад Бакши, който отговаря за приходите.
Това, което отличава МК от другите игри,
е сценаристът С. У. Лонгботъм, носител на наградата "Небула".
ГЛАВЕН СЦЕНАРИСТ
На вашите услуги.
Но накрая всичко минава през призмата на създателя на играта.
А той мечтае с размах.
Когато говорим за културни феномени,
имаме предвид "Междузвездни войни", "Аватар"...
Но нашата индустрия е много по-мащабна от традиционната развлекателна.
Така че, когато говорим за легенди,
защо това да не е "Митик Куест"?
Наистина е така.
Когато мислим за артисти с размах, изграждащи нови светове,
вместо Спилбърг, Лукас и Камерън
защо да не си представим...
Грим?
ГРИМ
Извинете, трябва да го спра. Какво е това?
Реклама за играта. - Реклама за теб е.
Има още.
О, боже.
Мисля, че е брилянтно.
Един нов континент, над хиляда нови елемента за играта,
създадени с най-стабилния код в историята на ММО игрите.
Не че се перча,
но с екипа ми създадохме нещо забележително. И така...
Можем да пуснем "Рейвънс Банкет"!
Браво! Невероятно. - Благодаря.
Поразително, Попи. Разширението ще зашемети всички.
Но дали наистина е завършено?
Разработваме го от две години. Идеално е.
Не, по-скоро е почти готово, почти идеално.
Откъде взе това? - Мое е.
Никой не помни почти идеалните неща.
Като например... Ето това.
Какво е това, Поп?
Това е лопата.
Мъничък елемент, който проектирах сама.
Визията е твоя. Реших, че...
Добре, но има нещо сбъркано тук.
Нали? Сякаш не е съвсем...
Не е готина.
Готина ли? Готина.
Обаче е готина,
защото осигурява нов вид механика - копаене.
Играчите могат буквално да променят пейзажа на играта.
Никой няма да я хареса. - Може ли?
Може би е нужна история за лопатата.
Откъде се е взела тази загадъчна тера-лопата?
От боговете?
Дали те не са сукали от гръдта на Хера, като бебета - от гръдта на майка си?
Много добре. - Щом има гърди, се продава.
Не, да не използваме гърди.
Счетоводството е на 3-тия, маркетингът - на 2-рия,
а поддръжката - на 6-ия етаж,
а това... тук се случва магията.
Шефовете на разработчиците работят тук, а аз ръководя всичко.
Еха. Това твоят офис ли е?
Не. Този е на творческия директор Айън.
Защо е много по-висок от другите?
Не е много по-висок. Пропуск на архитекта е.
Освен това най-големият офис не значи най-много власт.
Не съм с най-голяма власт в компанията.
Студиото е собственост на конгломерат от Монреал.
Всъщност...
След малко ще научиш тези неща на оперативката.
На нея, като моя асистентка,
ще водиш подробни бележки.
Оперативката е...
Тя е важна част от работата тук, а аз ръководя всичко.
За тази оперативка ли говориш?
Не. Не е възможно. Не биха започнали без мен.
Защо се събират без мен?
Но си е мое. И е само едно нещо! Спри. Оперативката не е свършила.
Здравейте. Да не се събирате без мен?
Не, всъщност вече приключихме.
Коя е тя?
Новата ми асистентка. Джо, това е екипът.
Здравейте.
Здравей. Ако това е всичко...
Айън иска да променя лопатата и да отложа пускането.
Отлагане? Разбрахме се да сме навреме и в бюджета.
Попи, как се казва първата игра, която те грабна?
"Контра". - А за новата?
"Гранд Тефт Ауто". - Чудно!
Дейвид?
Харесвам "Мисис Пакман", но какво...
Всички имаме любима игра, която ни е въздействала.
Някой ни я оставя в наследство.
Това е моето наследство.
Нашето е. - Все едно.
Не и моето.
Заключваме кода след няколко дни.
Така че нека променя нещо дребно.
Съвсем дребно. - Пак го каза.
Казваш "дребно". Тази дума ме притеснява.
Дейвид, няма да те моля да отлагаш пускането на разширението.
Добра е. Ще се справи. Приключихме ли?
Да. - Чудесно.
АЙЪН ВИЖДАЛ ЛИ ГИ Е?
Пак се събират без нас. Нелепо е.
Защо не искат мнението ни? Играем по 24 часа на ден.
Чудесно е, нали?
Да, чудесно, обаче проблемът е,
че можем повече, не само да хващаме грешки.
Стига, Рейчъл. Работим тук едва от шест месеца.
Да, но ти имаш чудесни идеи.
Трябва да ги чуят. - Така ли?
Като идеята ти онзи ден.
Да се увеличи радиусът на ритника на трола.
Добра памет имаш.
Благодаря.
Идеите ти са супер. Като теб.
Трябва ми глътка.
Трябва да се залавяш за работа.
Следят ни по очите.
Разбира се. Добра идея.
На ти, малка кучко!
Не съм имала по-хубава работа.
Да бе.
Брад, помогни ми. Искам да подшушна на "Полигон" за лопатата.
Критиците определено ще я харесат.
Ще пишат за нея и Айън няма да я промени.
Много хитро. Впечатлен съм.
Винаги съм с три стъпки напред.
Как така с три? Много са.
Една стъпка... - Не приближавай.
Ще настроя реакцията на допир, така че при удар...
Това не ме интересува. Ще се включа.
Ако искаш да харесат лопатата, забрави за критиците.
Само един човек ти е нужен.
Да.
Не и...
Пути Шу? - Пути Шу.
Пути, Пути... Шу. - Шу.
ВКЛЮЧЕН РЕЖИМ "ЗВЯР"
Здравейте. Аз съм Пути Шу.
Здравейте, мои Пути фенки и фенове,
както и всички Пути джендъри.
Мразя Пути Шу. - Да, голям боклук е.
Но има 10 млн. последователи.
Ако хареса лопатата, ще се получи.
Добре, ама той е на 14 години.
Дали ще разбере тънките нюанси?
Днес 14-годишните загряват доста бързо.
Лопатата ти е върхът, нали? - Определено.
Значи Пути е човекът. - Хайде, свършвай.
Стига, мамо? Предавам наживо.
Добре. Само спри за малко или...
Не мога да спра. Десет милиона души ме гледат.
Е, добре. - Излез. Вън!
Момченце. - Вън!
Правиш се на важен пред приятелите си. Ясно.
Здравейте. Извинете ме за това. Не беше хубаво.
Понякога майка ми е нетърпима,
но като цяло е добър служител и чудесна майка.
Хайде, копай. Сега разбираш ли?
Лопатата е малко скучна, но има нещо в нея.
Какво мислиш за...
Нещо липсва, нали, Дейвид?
Мисля, че мога да опитам и промушване.
Да, прекрасно.
Всичко ми харесва.
Дребните промени, всичко.
С една забележка - времето.
Движа се доста бързо.
Но дините не се пръскат като глави.
Мога да ти намеря глави.
Не човешки.
Това е приказка. - Джо, никакви глави.
Нито човешки, нито други. И защо си тук?
Асистирам на Айън. - Моя асистентка си.
Какво има? - Невероятно.
Какво става?
Асистентката ми ме скопи пред целия екип.
Това е. - Не, имах предвид... Сещаш се.
Айън. - Здрасти, Попи.
Какво правиш? - Успях.
Превърнах лопатата в оръжие и сега е с двойно предназначение.
Ще се хареса на хората. Гледай.
Нещо куца, но почти успях.
Не съм сигурен дали е като... Дали да бъде...
Може би удар отдолу.
Не, не искам лопатата да убива. Искам да копае.
Да копае ли? Имаш ли идея колко ще е ВДП?
Да, ще бъде... - ВДП означава "време до пенис".
Времето, за което един играч взема новия елемент и прави пенис.
Знам какво е ВДП.
Не бъди снизходителен.
Няма да правят пениси, Айън.
Дай им лопата, ще очертават пениси.
Дай им химикал, ще ги рисуват.
Дай им глина...
Ще извайват пениси.
Айън, кажи на асистентката ми да влезе в кабината.
Не казвам на жените какво да правят. Сами решават.
Благодаря. - Точно така.
Няма да я използват за пениси.
Ще сложа ограничение.
Лопата с правила. Жестоко.
Да вкараме много правила в играта. Ще е мега забавно.
Кажи му да не я превръща в оръжие.
Дейвид. - Не им казвам какво да правят?
Попи.
Защо сме тук?
Боже, следва реч.
Не само ни лишавате от възможността да играем.
Лишавате и осемгодишното момче. И мисля...
Сега съм гномът, нали? Върни рицаря.
Недей. - Върни рицаря.
Дейвид, недей. - Върни рицаря.
Не. - Дейвид.
Върни рицаря.
Дейвид, недей. - Върни рицаря, моля те.
Като развода на нашите е.
Вземам страна.
Да, ще кажеш, че съм шеф, трябва да взема страна.
Но с тези творчески натури не се чувствам като шеф.
Може би защото мама каза, че нямам талант,
а татко беше пиян и не я обори.
Боже, не знам какво да правя.
Кажи ми какво да правя, Каръл.
Не знам, Дейвид, не съм терапевт.
Тук е "Човешки ресурси".
Да бе. Вярно.
Но може би ще ми помогнеш.
Добре. Какъв е стилът ти на управление?
Ами... Бих се описал като диригент на оркестър.
Не мога да свиря на инструменти и не разбирам музиката,
но като размахам ръце във въздуха,
сякаш всичко си идва на мястото.
Не това прави диригентът.
Наистина? - Много по-сложно е.
Не гледам симфонии.
Мама смяташе, че ще ме изнежат. Татко се съгласяваше.
Всъщност само за това бяха на едно мнение.
Божичко, трябва да поговорим за това.
Ето, казвам го и ставам малко...
Майка ми... - Дейвид!
Времето ни изтече.
Здравейте, хора. Пути Шу е.
Да знаете, не че я мразя, но не се забива добре с тази лопата.
Пути-игра на думи.
Пробвах да очертая пенис, но не става. Тъпа работа.
Какво мисля за цензурата на изкуството? Хаштаг освободете Пути.
Пенис? Сериозно? Само това ли измисли за лопатата?
Ако ми се копаеше, щях да уволня градинаря.
Дано играта да има други хубави неща.
Така механично изграждаш нов свят, боклук такъв.
Попи. Попи-пай. - Мамка му, Брад.
Пути отхвърли лопатата.
Не се бой. Ще размисли.
Може ли? Представете си.
Героят трябва да победи,
но оръжията на боговете не са достатъчни.
Затова трябва да се помоли на олтара на...
Господи, давай по същество.
Историята е най-важна, дивако.
А сега, ако обичаш...
Героят трябва да се помоли на олтара на Арес, за да му прати...
Лопатата на Айън. Най-новото оръжие.
Купуват я заради бонуса - горската нимфа.
Какво става, когато лопатата бъде връчена?
Трябва да напусне обятията на тази красива девица.
И какво ще гледа героят?
Съвсем и напълно се обърках.
Гърдите. - Тази част е ясна.
Не разбирам какво се иска от мен.
Помогни да я коригираме.
Не. Не искам да продаваме лопатата на Айън,
а моята.
Твоята е тъпа. Всъщност не виждам разлика.
Но Айън не я хареса,
а той знае какво харесват маниаците.
Знаел си, че Пути няма да я хареса. - Ами да.
Както и ти. Нали си три стъпки напред.
И всичко беше, за да програмирам сексапилния ти бонус?
Да. Започваш ли да загряваш?
Брад, голям задник си.
Сега вече схвана.
Мислех, че всички знаят. - И аз.
Може ли едно кафе?
Идвам, Айън.
Мисля за теб постоянно.
Глупави неща, например как си дъвчеш плитките.
Как те хващам и се засрамваш и...
Но е най-сладкото нещо, което съм виждала.
Знам, че е откачено,
но мисля, че изпитваш същото.
Затова те питам...
Изпитваш ли същото?
Не знам. Дали ще се получи?
Не знам. - Нали това ти е работата?
ЧР разрешава лични проблеми в работата.
Работиш с този човек?
Дейна. Работи в "Тестване". С дълга коса.
Не искам да знам. Не трябва да знам.
Защо? Ще ме изпортиш ли?
Трябва да те изпортя на себе си.
Мисля, че никой не разбира каква ми е работата.
Каръл. Имаш сеанс ли?
Не. - Извинете.
Просто се чувствах депресирана.
Няма нищо. Ще дойда после.
Не. Не идвай.
Не е тя.
И така. Благодаря, че дойдохте.
Свиках извънредно събрание,
защото забелязвам обидно поведение в офиса.
О, не. Тормозят ли някого?
Да, Дейвид. Мен.
Всички злоупотребявате с отдел "Човешки ресурси".
Каръл, сега ли е моментът? Загазили сме с една лопата.
Всъщност, Каръл, имам решение за Айън.
Вземаме лопатата и я слагаме в сексапилен бонус.
Попи се съгласи.
Каръл, няма да програмирам кучката.
Това събрание... - Каръл, тя не е кучка.
Тя е млада, съблазнителна горска нимфоманка със сложно минало.
Лонгботъм? - Ако мога...
Не, не можеш.
Каръл, извинявам се. - Благодаря.
Все трябва да ги обуздавам.
Имам една идея.
Защо тестерите са тук?
Защото и ние имаме идеи, велики идеи.
Тоест Дейна има добри идеи.
Не. Нямам.
Чудесно. Новачките ще подобряват компания,
която прави милиарди.
Джо, запиши всичко.
Казвайте. - Ето, ще те изслуша!
Не искам... - "Тестерите не си знаят мястото."
Аз имам идея.
Според мен всичко е малко странно.
Абсурд.
Няма да си записвам какво казва тази нахакана надувка.
Аз съм сценаристът. - Стар си.
Ей, прояви уважение. Той спечели наградата "Небула".
През 1973 г.
Запознахте се на панаир, продаваше скара.
И там взех награда. - Двойно надарен.
Ако може само за секунда... - Съжалявам. Този спи в офиса.
Само ако прекали с пиенето.
Значи пие всеки ден. Все е тук.
Вярно ли е?
Каръл, за да разбереш настоящето ми, трябва да разбереш миналото ми.
Албания, 1939 г.
Край на историите за миналото.
Съжалявам. Малко съм изнервена.
Да заключим кода,
да проверим качеството и да пуснем лопатата в този вид.
Дейвид, лопатата още не е готова. Трябва ми още малко време.
Пускаме разширението в понеделник.
Сега е 17 ч. в петък. Ще иска да отложиш пускането.
Не, няма.Той обеща, че няма да иска да отлагам пускането.
Дейвид, моля те да отложиш разширението.
Какво? Не. Каза, че времето е достатъчно.
Разбрахме се. Обеща да не отлагаш.
Няма време. Излъгах.
Прецакваш ли ме? - Да.
Наистина! - Но с неохота.
Заради играта. - Знаех си.
Не се чувствам по-добре. - Ти си задник.
Ти си задник. - Боже...
Джо, благодаря. Не ми трябва помощ.
Дейвид, Попи е задникът, нали?
Разширението не е готово. Да го отложим.
Нещо дребно и е готово. - Не.
Дейвид, не отлагай. - Мъничко.
Не мъничко, а изобщо. - Само мъничко.
Не отлагай. - Отложи!
Отложи разширението. - Недей.
Дейвид, ако не вземеш тъпото решение...
Добре, избирам мама! Попи.
Исках да кажа "Избирам Попи". - Да!
Айън, ти си визионерът,
но аз съм изпълнителният продуцент и аз решавам за изпълнението.
Кодът е блокиран. Всички да се прибират.
Браво! Искаш да провалиш играта? Не ми се доверявай.
Не разбирам от игри.
Нищо не знам за тях. Само ги създавам.
"Мъжественост струи от Айън."
Взе правилното решение, Дейвид.
Благодаря, мамо. Попи.
Край на събранието.
Успяхме. Заключихме "Рейвънс Банкет".
Трябва да се почерпим.
Ясно.
Не. Искам още кръв.
Не! Не.
Мамка му!
Какво правиш?
Работя. - Да, знам.
Получих известие от системата,
че някой бърника в кода ми.
Чудесно. Благодаря, че дойде.
Защо не оставиш поне едно мое нещо?
Оценявам помощта ти!
Само това исках.
Исках едно нещо от цялата игра,
което да посоча и да кажа: "Това е мое."
Наистина ли? - Така е.
Попи, цялата игра е твоя. Ти я създаде.
Създадох каквото искаше.
Сякаш ти си брилянтен художник...
Да.
Нека да довърша. Ти си брилянтен художник...
Добре.
А аз съм четката ти.
Аз съм инструментът, който използваш, за да създадеш шедьовър.
Метафората ми харесва, но не е съвсем вярна. А ако...
Метафората ми ли ще поправяш?
А боята какво олицетворява? - Само ме изслушай.
Не усещаш ли как убиваш ентусиазма ми?
Добре. Права си.
Попи, права си. Виж.
В тази малко дефектна метафора
ти си и художникът, и четката.
Аз само стоя зад теб и ти казвам какво да рисуваш.
Но всъщност ти постигаш всичко.
Иска ми се да бях аз, но не мога. Нуждая се от теб.
Това ме обезсърчава, но го правя,
защото така играта става по-добра, а само това има значение.
Сега знам, че този елемент може да стане най-готиният в играта.
Всички ще го харесат.
Не знам откъде знам. Но знам.
Добави извивка за ускоряване отпред, за да получиш по-тежък замах.
Завърши големите движения с леки импулси,
за да се получи хрускащ звук.
Увеличи началната скорост на частиците кръв при удар.
И ще стане по-готино?
Да, ще е по-готино.
Ще се харесва.
Не знам откъде знам.
Но... Чакай. - Чудесно.
Да се залавяме. - Щях да кажа: "Но знам".
Знам. - Щеше да е супер.
Нямаме време. - Не ме оставяш да тържествувам.
Пути, Пути... Шу.
Оценки.
И така, хора.
Както знаете, тази сутрин излезе "Рейвънс Банкет".
Досещате се, че вашето момче цяла сутрин пробва играта по пижама.
Първо, трябва да кажа...
Благодаря на "Рейджър"
за свежата ми миризма и изплатената ипотека на нашите.
"Рейджър". Миризмата на страстта.
Хайде, малък боклук.
Да не се отклоняваме.
Знаете, че много обичам "Митик Куест".
Затова ще кажа нещо много важно.
"Рейвънс Банкет"...
Това е истински шедьовър.
О, боже!
Да!
Най-много ми харесва...
Лопатата.
Винаги успяват да ме изненадат.
Как експлодират главите с нея. Направо е върхът.
Великолепна е.
И официалното ми мнение.
Тихо! Дава оценката.
Четири А.
Четири А!
Четири, четири А.
Четири А!
Ануси ли значи?
Да. Това е системата му за оценяване.
Всичко над два е изключително.
Работата ни е откачена.
Да. Не е ли най-готината?
Да. Най-готината.
Няма да спра да играя.
Съжалявам за закъснението. Движението е кошмарно.
Какво става? - Четири ануса.
Господи.
Веднъж в Гуам спах с една. Имаше три.
Ама чак четири...
Това е мечта.
Моля?
Разширението е хит.
Добри отзиви от "Стийм", "Котаку".
Продаваме хиляди лопати на час.
Най-добрият елемент в играта. Поздравявам те.
Или Айън. Който е спечелил.
Обърках се, но все тая.
И двамата спечелихме. - Чудесно.
Къде е?
Ето, отново го направихте.
Превърнахте замисъла ми в реалност. Много съм горд.
Но разбира се, не бих успях без музата си.
Без моята партньорка.
Сигурно сте я виждали в офиса напоследък.
Не се носи лесно,
но никога не изгубих вяра в нея.
Нека дойде тук, горе. Къде е тя?
Качвай се, Попи.
Той говори за лопатата.
Лопатата! Ето я. Ехо!
Да! - Сладка е.
За лопатата!
За "Митик Куест"!
Айън.
Превод Йорданка Неделчева