Вибачте.
У вас є не відстійні ігри?
Дякую.
Оця гра не відстійна.
«Правосуддя опівночі: Купа трупів»?
Так, «Купа трупів».
Ніби назва групи, з барабанщиком якої навіть я б не спала.
Так, суворий критику.
Оця складна. Оця вам сподобається.
-Ні. -Ні. Що ж.
-А оця? -Для новачків.
-Ця? -Гидота.
-Це? -Такий самий жах, як «Купа трупів».
Ви взагалі любите відеоігри?
-Обожнюю. -Справді?
-То яка гра вам потрібна? -Не знаю. Щось...
-темне. -Як неочікувано.
Я різнобічна людина.
Гаразд.
Не знаю. Мені потрібне щось похмуре й безнадійне, як реальне життя.
Знаєте «Dr. Robotnik and the Mean Bean Machine»?
Оцю?
Доктор Роботник викрадає квасолинки, щоб позбавити світ радості.
Це схоже на правду.
У цій грі ви були б доктором чи квасолинкою?
Я? Доктором.
Не тому що я злий геній, а тому що я чоловік.
Це мав бути жарт.
Тоді я безрадісна квасолинка.
Є й гірші бобові.
Беззмістовно.
Тоді потрібної вам гри не існує.
Ви не думали написати власну?
-Так. -Думали?
Так.
Ви швидко відповіли.
Я думав, ви будете вражені й ошелешені
тим, що я спитав.
Я продюсер відеоігор.
-Не може бути. -Правда.
-Так? -Так.
Я справді цим займаюся.
Я продюсер. Випускаю відеоігри.
Тут є кілька моїх ігор.
-У вас справді є гра? -Що ви випустили?
-Що я випустив? -Так.
Я про якісь чула?
-Про мої? -Так.
-Напевне. -Наприклад?
Я займаюся цим уже шість років.
І що ви випустили?
Що?
-Що ви випустили? -Ігри.
Який у вас задум?
-Спочатку скажіть, що випустили. -Не хочу.
«Купу трупів».
Гра краща за назву.
Назву й обкладинку розробив не я.
-Ви випустили «Купу трупів»? -Так.
-Я не чекав... -Вам має бути соромно.
Так. Початок був невдалий.
І ви радили мені купити «Купу трупів».
Ні. Я хотів, щоб ви сказали, що це добра гра.
А потім я б сказав, що я продюсер, і вразив би вас.
-Ну. -Так.
-Гаразд. -Гаразд.
МІСТИЧНИЙ КВЕСТ
БЕНКЕТ ВОРОНА
Треба блукати по різних рівнях
і вбивати монстрів ліхтариками?
Майже. Монстрів треба відлякувати, а не вбивати.
Вони метафора страху й смерті.
Не розумію. А як тоді виграти?
Це найцікавіше. Виграти не можна.
Тут немає злого боса. Немає славного кінця.
Це як справжнє життя.
Ви намагаєтеся вижити, скільки можете.
Я вам допоможу.
На цьому місце презентації ви похвалите нас за бойовий дух
і скажете: «Дякую, але ні».
-Він так не казав. -Зараз скаже.
-Ні. -Ми це чули тисячу разів.
Припустимо, ця ідея вирізняється серед нашого портфоліо.
Ми випускаємо платформери для всієї родини.
Мабуть, ви чули про «Кошеня бонзай».
Класика. Так весело.
Або «Стрибуче курча-рокер».
Так. Супер.
А як називається ваша гра?
«Темна тиха смерть».
-Робоча назва? -Так.
Послухайте.
От що ми зробимо. Я знаю, що гра «ТТС» несхожа на інші,
тому ми з нареченою її й створили.
Нічого схожого на ринку нема.
-Кажете, вона вже закінчена? -На 90 %.
Нам потрібні кошти на бета-тестування, сертифікацію, але...
Ми вже на вершині гори.
Можете її закінчити, отримавши 300 000 $ авансу?
Так.
Гаразд. Так і зробимо.
-Дякуємо за увагу. -Добре.
Команда з Монреаля назве вам останні цифри.
-Що? -Буду радий співпраці.
-Взаємно. -Дякую.
-Дуже радий. -Дякую.
-І у грі не можна перемогти. -Дякую.
-Спокійно. -Спокійно.
Ні-ні.
Ні.
Тут ти теж не переможеш.
Ти гад.
Як бачите, будинок дуже світлий.
-Чудово. -І після невеликого ремонту
-можна зробити стіни, кабінети. -Звісно.
Який електрощит? Нам потрібна велика потужність.
Точно не знаю, але можу перевірити.
Поясню, Патрісіє. Ми створюємо відеоігри.
Так. Ми створили гру «Темна тиха смерть» і...
-Ого. -Не знаю, чи ви чули про неї.
Не чула, але назва гарна.
Ми пишемо продовження, тому нам потрібне місце.
-Багато місця. -Поздоровляю.
-Залишите нас на секунду? -Так.
Мені подобається.
Я тут як удома. А ти?
Ти за?
Тут надто відкритий простір.
Квасолинко, Монреаль очікує 45 % приросту продажу «ТТС-2».
Вона буде супер.
Я думала, що «ТТС-1» супер.
«ТТС-1» – супер,
але в нас тепер стільки грошей, що ми можемо робити що хочемо.
І це приміщення допоможе.
Не хочу міряти нашу гру в квадратних метрах.
Я теж.
Уяви собі – ми з тобою тут
працюємо, щоб донести наше похмуре фаталістичне послання
усім хлопцям
і дівчатам, що страждають на необґрунтований оптимізм.
Я цього завжди хотіла.
Як ми собі дозволимо цей будинок?
Це найцікавіше.
Я лишив це наостанок.
-Патрісіє! -Так. Іду.
-Ось і ви. -Я йду. Так.
Скажіть моїй любій дружині, чому будинок такий недорогий.
Ну, знаєте.
Процентні ставки високі, ціна падає.
Патрісіє, не морочте голову.
Цей будинок належав «Harrison & Sons Textiles».
Стривайте.
«Harrison & Sons Textiles», та пекельна потогінна фабрика?
-Саме так. -Вона не була потогінна.
І «пекельна» – це дуже сильно сказано.
Правда, що 40 робітників згоріло в пожежі
-саме в цьому приміщенні? -Сорок двоє.
Це було сто років тому.
І взагалі-то вони задихнулися димом.
Боже мій. Це ще гірше.
Так, жахливо.
І чи правда, що в минулому столітті
майже всі компанії в цьому будинку розорялися?
Ніби це місце... Як сказати? Прокляте.
«Прокляте».
І хіба не кажуть,
що привиди всіх жертв, які тут згоріли, бродять по коридорах
-і карають тих, хто сюди приходить? -Ні...
-Привидів тут нема. -Ми беремо.
Ми беремо.
Радійте. Ми беремо.
Чудово. Треба тільки підписати документи.
Зараз.
Вибачте.
Формально будинок ще не ваш.
Не перебивайте її, коли вона з ножем.
Вона тоді трохи нервова.
-Ви щось сказали про документи? -Так.
Це до мене. Підпишемо.
Ходімо веселитися.
На фіг.
ДОК + КВАСОЛИНА ТТС-96
СТУДІЯ «ТЕМНИЦЯ»
Добре. Дякую.
Ось нотатки.
-Кохання мого життя. -Поглянь.
Художній відділ прислав нові ідеї дизайну монстрів.
Але я гадаю, ми надто чітко їх бачимо.
На вищих рівнях треба пригасити ліхтарики,
ніби батарейки розряджаються.
Показати втому.
-Саме так. -Це чудово.
Дякую.
Це жахливо.
Я прикрасила робоче місце.
Це має бути тут.
Це приємний подарунок з Монреаля.
Він має бути тут.
ПРОДАНО 6,5 МЛН
Це подарунок за те, що ми продали стільки ігор.
До речі про успіх – я щойно з дикої наради у відділі маркетингу.
-Вони вампіри. -Паразити.
Але вони провели дослідження,
проаналізували дані...
Фокус-групи?
Так, у тому числі фокус-групи, але...
Ми вирішили не проводити фокус-груп.
Ми й не проводимо. Це вони проводять.
-Вони імбецили. -Ідіоти.
Та вони отримали цікаві результати,
-з якими ми не погодимося. -Клас.
Вони весь час кажуть, що в нашій грі...
-Вони хочуть убивати монстрів. -Дуже хочуть.
Авжеж. Для них це логічно.
Спитай про це будь-яку пересічну людину.
І я згоден.
Та в Монреалі вважають, що тоді в гру прийде багато нових людей.
Уникати неминучого – головне завдання нашої гри.
-Так? -Так.
І якщо раптом стане можливо вбивати монстрів,
це все змінить. Це буде не наша гра.
Якщо помруть монстри, помре й наша гра. Так?
А якщо попросити дизайнерів зробити монстрів схожими на твою маму,
ти не будеш проти доброї різанини?
Ми обоє знаємо, що пікселів не вистачить
для зображення такого величезного монстра.
Саме так.
Я прошу тебе лише...
Поглянути.
От і все.
Усередині.
Чорт забирай.
Козел.
Ви боїтеся темряви?
А варто було б.
Готуйтеся до темної...
Тихої...
Смерті...
два».
ТЕМНА ТИХА СМЕРТЬ 2
У продажу з Різдва.
Гаразд.
Маркетинг не звинуватиш у витонченості.
Що... що це було?
Так.
Я погодилася на рушниці, що розсіюють монстрів,
а не вбивають їх. Так?
Так. І у грі так і буде.
Ми щойно дивились одне й те саме?
Я думаю, що череп монстра, який пробиває підвісну стелю, –
це схоже на смерть.
-Так, але... -Ні. Це назавжди.
Це чиста правда.
Але це для драматизму, щоб зацікавити людей грою.
От і все. Ми будемо бачити правду.
-От і все. -То ми брешемо?
Ні. Ми не брешемо.
Наша гра правдива. Бреше маркетинг.
Це для заманювання людей. Це не страшно.
Дивовижно мудре виправдання, Док.
Я нічого не зрозумів,
крім слова «дивовижно», і воно мені подобається.
Квасолинко, подивися на це так.
Цю рекламу показали вчора під час серіалу «Цілком таємно».
Тобто 20 мільйонів нових людей
дізналося про нашу гру й хоче її купити.
Що буде, коли ця гра потрапить у їхні лапи
і вони збагнуть, що там не можна розмазувати монстрів по стінах?
-Що тоді? -Подякуємо «Відео Хат»
за те, що вони не віддають назад гроші, й порахуємо прибутки.
Годі тобі. Усе гаразд.
Мама й тато сваряться.
Але ми все одно вас любимо.
Якщо ми розлучимося, винні будете ви.
Ми добре поводимося.
Це добра поведінка, повірте.
Гаразд, народ.
Починай, Брендоне.
Отже, меню зброї було таке перевантажене,
що для ліхтарика не лишилося місця.
Але ми знаємо, що він важливий для гри, і знайшли рішення.
Світло грає роль, але в тандемі зі зброєю.
Це логічно.
Дякую, Томе.
Лазерний приціл – це не ліхтарик.
Знаю. Ми чіпляли ліхтарик на гвинтівку,
але вийшло незграбно, та й новий простір освітлений краще,
тож ліхтарик – радше данина ностальгії, ніж необхідність.
Це цілком логічно.
Так, це цілком логічно, Томе. Дякую, що втрутився.
Поясню вам те, що я вже пояснила художньому відділу.
Гра називається «Темна тиха смерть», так?
Гвинтівки вже знищили тишу.
Темряву втрачати не можна.
-Ми згодні. -Це всі розуміють, так?
-Так? -Дякую.
Гадаю, це представлено тут.
Я правий?
Вони вважають, що лазер передбачає темряву.
Темрява або є, або її немає.
-Як це «передбачає темряву»? -Тобто...
-Розумієш слово «передбачає»? -Так.
-І що це? -Це значить...
Заткнися, Томе.
Ти не розумієш, що кажеш.
Темряву не можна передбачати. Вона або є, або її нема.
Цей хлопець багато працював. Старався.
-Ні, я... -Є нюанси.
-Згоден. -Дякую, Томе.
Знаєте, це шоу Тома.
Слава богу, бренд-менеджер вважає, що тут є нюанси.
Стався до нього з повагою.
-Будь ласка. -Мій тон передбачає повагу до Тома.
У нас немає часу на таку масштабну дискусію.
Може, завершимо на сьогодні й продовжимо завтра?
-Так? Дякую. -Авжеж.
-Дякую, Брендоне. -Дякую.
-Дякую всім. -Дякую.
І в нас завтра на 09:00 заплановані телефонні переговори в моєму кабінеті.
Не варто з ним так говорити,
-і ти це знаєш. -Які переговори?
Які переговори?
«Дісней» на нас вийшов.
Ні.
Це не питання. Це ствердження.
Думаєш, наш продукт підійде «Діснею»? Ти здурів?
Думаю, поговорити варто, бо це «Дісней».
Ми знаємо, що буде.
Це не дитячий мюзикл. Це «Темна тиха смерть».
Чому я мушу повторювати?
Я це сказала перед... Ти точно маєш знати.
Головну роль гратиме Тіффані Вінтерс.
Тіффані Вінтерс?
Її любить уся Америка.
Квасолинко! Ми розуміємо, що фільм за «ТТС» – повне безумство.
Та це приманить до нашої гри мільйони людей.
Якщо не відстоювати наше бачення, то вони його вб'ють. Розумієш?
Це як жаба в горщику з водою.
Вона просто плаває,
не розуміючи, що скоро звариться.
-Ми цього не допустимо. -Уже допустили.
Не допустили.
Допустили. Бачиш, на які поступки ми пішли.
Скоро від моєї гри не лишиться нічого.
Ти вважаєш, що це твоя гра?
Іноді здається, що лиш я її захищаю.
Думаєш, що гра твоя.
-Іноді. -Не наша. «Іноді».
Мені шкода, що «ТТС» не лишилася маленькою незалежною грою.
І я незадоволений поступками, на які довелося піти,
але визнай, ці поступки привели до нас гравців.
А без цих змін
гра померла б, не вийшовши з твого щоденника мрій.
Скільки разів тобі казати? Це щось для мене значить.
Не став сюди квіти.
Маєш рацію.
Якби наша гра була дитиною...
я б утопила її в унітазі на випускному.
Чому ти так жахливо поводишся?
Я від цього втомився.
Я не думав, що так буде.
Це було дуже мило.
Для мене це нехарактерно.
Вибач, що наговорив поганого.
Ти не помиляєшся.
Я це знаю.
Але все це дуже швидко розрослося.
І я постійно боюся, що наша гра втратить те,
що робить її...
вартою оцього.
Не втратить.
Темряву забрали. Тишу забрали.
Смерть не заберуть.
Смерть лишиться в нас назавжди.
Ти дивна, жахлива дівчинка.
Ми досі разом.
Ми досі разом унизу відбиваємося від усіх.
Так завжди було, є й буде. Зрозуміло?
Я обіцяю бути відкритішою.
Я спробую виховати твою туалетну дитину
як свою власну.
Я ненавиділа тебе з першого дня знайомства.
Я лічу дні до миті, коли ти перетворишся на порох.
Цього літа опуститься темрява.
Але один воїн не помре безмовно.
І...
хай...
буде...
світло.
Тіффані Вінтерс у ролі
Попелу Світла.
«Темна тиха смерть у кіно».
Вимкни світло, мала.
Скоро в кіно. Рейтингу ще немає. Ключові слова: «Темна тиха смерть».
Томе, порадуй мене. Що там у тебе?
У мене лише хороші новини. Фільм став хітом,
студія в захваті, вже схвалили сіквел.
І те, що тебе найбільше цікавить, –
продаж зріс на 35 %.
Це ж треба. Жартуєш?
Начальство в Монреалі щасливе.
Воно тисне,
щоб ми випустили нову гру до літньої прем'єри фільму.
Ти знущаєшся.
Ні. Цього літа? Це безумство.
Сказати «цього літа» було б безумство. Ти ж не безумець, Томе.
Ти надто поспішаєш.
Угоду поки не укладено.
Обговоримо це в понеділок.
А поки порадіймо перемозі.
Добре, я не... Добре, твоя правда.
Рік був шалений,
ми з дівчиною заслуговуємо на відпочинок.
Ще й як. Приємної подорожі.
Гаразд, друже. До зв'язку.
Привіт, дівчинко.
-У нас хіт. -Я знала, що так буде.
-Ти рада? -Так.
ТТС
-Поїхали. -Їдемо.
Усе, друже, годі.
Стрибай.
О, Роско.
Роско злий!
-Томе, чого ти смієшся? -Роско злий.
З Роско. Роско смішний.
Цю штуку назвали Роско?
Так, у Монреалі вважають,
що його можна ввести й у всесвіт «ТТС».
-Цього персонажа? -Він дуже всім подобається.
Ти їм не сказав, що це божевілля? Бо саме так. Це божевілля.
Бо очевидно «ТТС» не дитяча гра.
Тепер це не зовсім так.
Після фільмів побільшало гравців до восьми років.
Хто дозволить восьмирічному грати в «Темну тиху смерть»?
-Не знаю. -Я не зміню гру,
щоб догодити людям, які не вміють виховувати дітей.
Я цього не зроблю. Це нелогічно.
Я тебе почув.
Я тебе почув, але це можливість розширити аудиторію.
Томе, торік ми продали 5,3 млн примірників.
Ми йдемо в правильному напрямку.
Слухай...
Їм потрібна лише...
остання битва, де гравець має шанс перемогти.
Кінець? Їм потрібен кінець?
-Переможний кінець. -Ми про це говорили.
Це перемога над смертю. Це нелогічно.
Над цим варто подумати.
Ми можемо стати найбільшою грою у світі.
Так, було б непогано.
Але якщо досягати цього таким чином, нічого не вийде.
Отак-от.
Я теж хочу цього досягти, і ми цього досягнемо, друже.
Але так нічого не вийде.
Я не згоден.
Що?
Я не згоден.
То пішов ти.
Що?
Пішов ти й твій менеджмент бренду.
Гаразд.
Не кажи «гаразд». Це так на вас схоже.
-На кого? -На тебе.
На представників студії, Монреаля,
на ваші фокус-групи,
ваші квартальні портфоліо, усе це.
З мене годі. Я задихаюся.
Знаєш, це смішно.
Знаєш що? Моя колишня дружина мала рацію.
Це як жаба в горщику.
І ви все збільшуєте вогонь.
Збільшуєте й збільшуєте, поки я не зварюся.
Твоя метафора якась перекручена.
У цьому сценарії ти не жаба, а кухар.
Добре.
Тобі легко так казати.
Тобі легко казати, бо тобі начхати, а мені – ні.
Бо це не твоя гра, а моя.
Саме так, вона твоя.
Можеш лаяти мене скільки хочеш, я сидітиму й слухатиму.
Бо врешті-решт
я, керівники студії, фокус-групи
представники Монреаля – ми всі робимо те, що скажеш ти.
Знаєш чому? Бо ми завжди так робили.
Бо ти бос, Майкле.
Твоя правда.
Твоя правда, я бос.
І я більше не псуватиму гру.
Смерть лишиться серцем цієї гри,
і чорт мене забирай, якщо я його вирву.
Годі вже.
Ніякої останньої битви.
Ніякого Маппета.
Обирайте між Роско і мною.
Це Роско!
Роско!
Діти, привітайтеся зі своїм новим другом.
Дивовижно!
Тепер у вас є Роско для кожної пригоди.
Глибинний Роско, Сафарі Роско,
Принцеса Роско,
Арктичний Роско,
репер Роско з бумбоксом.
Я репер Роско Я хочу сказати
Що я дуже люблю репувати
Якщо він вам сподобався на екрані, хай він буде поруч з вами.
Роско!
Продається всюди.
РОСКО
Боже мій.
Тікати нема куди.
Лише сміття.
Ненавиджу цього кривозубого козла.
Та на зароблені гроші я поставила собі вініри.
Отже...
А я вставив собі дерев'яні зуби.
Невже?
Це практично.
Й екологічно. Я підтримую такий вибір.
Привіт, Квасолинко.
Привіт, Док.
-Привіт. -Привіт.
Як справи?
Ну й сміття.
Лише стрілялки.
Мабуть є й добрі ігри, Квасолинко?
Ось «Кривава сирена 7: Прокляття вовкулачки».
Та ну тебе, Док.
-Цікава й неоднозначна гра. -Так.
Є й інші добрі ігри.
Можна повеселитися з «Божевільними мавпами 3».
Не бачиш тут нічого веселого?
Ну, тобто я...
Ні, я бачу.
-А, ти бачиш. -Так.
-Я не бачив «Божевільних мавп». -Так.
Не сумнівайся, це повна лажа.
Та це затикає моїх дітей, тож...
воно того варте.
-Я не знав, що ти заміжня. -Так.
Скільки дітей?
Дев'ятнадцять. Як там Тіффані?
-Померла? -Ні.
-Ти її вбив? -Ні. Вона...
Я думала, що її вб'є кокаїн, а не ти.
-Гаразд. -Вибач.
Вибач, Док, це не...
-Я заслужив. -Вибач. Усе нормально?
Усе добре.
І, Квасолинко, це ти вибач.
Знаєш,
якщо не можеш знайти собі гру,
напиши її сам.
Я так і зроблю.
Рада була тебе бачити, Док.
-Ти йдеш? -Так.
-Так скоро? -Так.
Ми щойно почали говорити.
Бережи себе, гаразд?
Так. Ти теж.
Бувай, Квасолинко.
ОСТАННЯ ЗНИЖКА
Дев'ять доларів.
ТЕМНА ТИХА СМЕРТЬ
СТУДІЯ «ТЕМНИЦЯ»
ДОК + КВАСОЛИНКА ТТС 96
Спробуйте цю.
Це була дуже добра гра.
РОСКО
Підсумуємо: з численних ігор на багато користувачів
у цю гратимуть найдовше.
«Містичний квест» – це революція в жанрі,
бо в цій грі є те, чого немає в інших іграх:
я.
І багато інших хлопців. Отаких.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк