Wow.
"Lämna Mythic Quest."
Det känns konstigt bara att säga det.
Jag har nästan vuxit upp här.
Det låter bra, Poppy.
Men jag måste veta när du kan börja.
När tänker du säga upp dig?
Idag. Nu.
Jag väntar bara på rätt tillfälle.
Han är så ombytlig.
De här narcissisterna är så krävande.
Ibland är de glada, ibland är de nere.
Man vet aldrig var de landar.
Men du behöver inte stå ut med det länge till.
För här är vi väldigt tillförlitliga och konsekventa.
Bra, för jag är trött på all dramatik.
Ian, jag vill prata med dig. Var är du?
Jag är här borta.
Jag såg dig inte.
Ursäkta, vad är det här?
Ingenting.
Bara en man som bryter ihop...
...inför dina ögon.
Men kom igen, nu.
Okej. Är du redo för att köra, Wyld_D?
Brad, är det okej om jag går hem tidigare idag?
Du vill inte att jag pratar om mitt privatliv, men de långa arbetsdagarna...
Just det. Jag vill inte att du pratar om ditt privatliv.
Du måste börja göra PR för min nya produkt.
Den kallas Sword of Time. Sätt dig.
Det blir ett eftertraktat tillägg.
Det kommer att kosta 250 000 dollar.
Skojar du? Ingen kommer att köpa det.
Nej, förmodligen inte.
Men det är nåt att eftersträva, och det behöver folk.
Nåt bortom deras räckvidd, som ger dem motivation att kämpa.
Hallå! Var är mina polare?
Hej, Dana.
Läget, Bradley?
Jag säljer en massa efter den stora fajten.
Jag anammar det medelmåttiga.
VEM ÄR DEN MASKERADE MANNEN?
Alla älskade att Den maskerade mannen var Pootie.
Fast jag tyckte att upplösningen kom
med samma fingertoppskänsla som en luffare som skiter på gatan.
Tufft formulerat.
Men nu har folket sagt sitt.
Så jag tänker flyta med strömmen
och svepas iväg på medelmåttighetens svallvåg.
Jag menar, vad vet väl jag?
Pommes?
Okej, han går igenom nåt.
Breda leenden, vi är på gång.
Herregud!
Wyld_D.
Jag ser fram emot att streama med er idag
och testa ett nytt spel som jag fick på mejlen.
Det är från en av mina sponsorer.
Nåt stämmer inte. Hon verkar upprörd.
Ja.
Okej. Då kör vi.
Kan du inte läsa ansiktsuttryck?
Det är ett kännetecken på psykopater.
Jag är ingen psykopat, Lou.
Nej, troligen inte. Psykopater är vanligen charmerande.
Jag märker när nåt stör henne, okej?
Pannkakor är mjuka och fluffiga.
Våfflor kan vara lite krispiga.
Jag måste göra nåt.
Vad är planen? Ska du locka in henne i skogen?
Jag är ingen psykopat, Lou!
Jag ska locka ut henne...
...ta ut henne och muntra upp henne.
Rachel, förlåt mig. Mörda henne inte.
Varför vände jag mig?
För att du har känslor för mig.
Men jag har klargjort att de inte är besvarade.
Här är vi nu. Ute på vägen.
Ute på vägen. Ute... Vet du, jag drar ner lite!
Okej.
Ute på vägen.
Så vart ska vi?
Det kan jag inte säga. Du får lita på mig.
Men det är väldigt viktigt för mig att du är här med mig.
Det är en sak jag borde ha gjort för länge sen.
Jaha.
Ibland måste man göra saker innan de växer en över huvudet.
Hur länge har vi jobbat ihop?
Typ åtta år?
Vet inte. Jag använder inte almanacka.
Okej.
Jag menar väl egentligen att livet är underligt.
-Nej. -Okej.
Låt mig avsluta min tankekedja.
Vi har känt varandra galet länge.
Jag är en helt annan person nu
än 19-åringen du handplockade från MIT.
Och... Och ibland, Ian...
Jag heter egentligen "Ee-an".
Va?
"Ee-an" är min pappas namn.
Han är... ingen trevlig typ.
Ett brännmärke av en cigg för att jag inte stängde av Nintendo fort nog.
Jäklar. Så hemskt.
Har du varit med om nåt sånt?
Nej.
Det är inget vidare.
En dag beslöt jag att jag inte ville bära hans namn längre.
Så jag började kalla mig "Eye-an".
Och så var det med det.
Jag har aldrig berättat det för nån förut.
Varför berättar du det för mig nu?
Jag vet inte.
Du, Pop, jag vet att jag inte alltid säger hur högt jag värderar dig
och det arbete du utför,
men jag ska skärpa mig.
Jag lovar att jag ska bli bättre.
Varför? Varför just nu?
Det passar väl lika bra nu som nån annan gång?
Det var inte så här jag hade planerat det.
Där har vi stundens hjälte.
Grattis, kompis.
Vi har just tjänat 250 000 dollar på Sword of Time.
Hur mycket var det? Just det.
Det är omöjligt. Jag har just släppt det.
En kvarts miljon. Häftigt.
Du måste vara jätteglad.
Ja, det borde jag vara. Jag menar, det är jag.
Inte alls. Jag kanske spyr.
Jösses, har jag sålt ingenting till nån för priset av ett hus?
Jag måste sätta mig ner.
Mår du bra, kompis?
Nej. De där saudiska prinsarna och skitarna från Silicon Valley
köper all smörja jag släpper.
Alltså är mitt jobb irrelevant.
Vad gör jag med mitt liv?
Jag har känt så ända sen Ian valde Poppy som sin assistent före mig.
Poppy är inte Ians assistent. Inte du heller.
Strö inte salt i såren, David.
Okej. Hör på.
Som exekutiv producent ska jag hjälpa mina anställda om de är deppiga.
Bara lugn. Jag har skött sånt här förut med god effekt.
Frånsett Teddy Villarreal på Digital Assets,
som hade hoppat ner i stenbrottet oavsett.
Så nu sätter vi igång,
så ska ni snart må bättre.
Känns det bra? Frågor?
-Ja. -Vad hände med Teddy?
Precis det du tror hände.
-Nå? -Hittades kroppen?
De fann tillräckligt. Nog om Teddy.
Fler frågor om vad vi ska göra?
Vi fortsätter. Kom igen.
Härligt! Ett fik. Jag är hungrig.
Jag vill att du stannar i bilen.
Jag måste göra det här ensam.
Men du bad mig följa med dig.
Ja. Och du sköter dig jättebra hittills.
Okej. Som du vill.
Okej.
Fast kan jag få gå på toa lite snabbt?
Nej.
Okej.
Lycka till med vad du nu ska göra.
Allvarligt, tack...
...partner.
Okej... partner.
Hej, Dan Williams. Poppy här.
Igen.
Du, min situation har förändrats.
Ian och jag har pratat,
och det ska bli annorlunda nu.
Beklagar, men om jag ska vara ärlig mot mig själv
är det nog precis här jag ska vara just nu.
Beklagar verkligen.
Okej, hej då.
Hej, Brendan.
Hej, pappa.
Varje jobb man har hållit på med länge kan börja kännas meningslöst.
Därför har jag kommit på ett system
som delar upp arbetsdagen i en rad konkreta uppgifter
som följs av konkreta belöningar.
Jag gillar att belöna mig själv
med nåt litet som gör mig glad.
En kaka?
Om jag slutför alla uppgifter på min att göra-lista,
belönar jag mig själv med en sån här godbit.
Jag är chokoholist.
Ger du dig en kaka för att du gör ditt jobb?
Det är sorgligt.
Nej. Jag ger mig själv en kakbit för att jag gör en bit av mitt jobb.
Lika sorgligt nu?
Jag börjar förstå varför Teddy hoppade ner i stenbrottet.
Nej! Det var inte...
Hör på, jag kan inte bota klinisk depression med en kaka.
Och han hade faktiskt dödslängtan.
Inget hade kunnat hindra att Teddy körde ner i stenbrottet.
Han såg bara mörker där det fanns ljus.
Vi måste komma på en belöning som ni kan jobba mot var och en.
Brad, säg nåt som gör dig glad.
-Rovdjursvideor. -Vad är det?
Du vet, där en späckhuggare äter upp en säl
eller en gepard fäller en gasell och biter den i strupen.
Sånt.
Har du sett den där alligatorn biter pytonormen
och pytonormen slingrar sig kring alligatorn och båda dör?
-Den är jättebra. -Okej.
Vi håller oss till kakor.
Det är en enklare belöning.
Det nästa vi behöver göra är att identifiera en hanterlig uppgift.
Brad, säg nåt du kan utföra härnäst.
Tja, vi kan sälja namnrättigheterna till Coliseum
för en miljon dollar.
Vilken bra idé! Se på dig!
"Namnrättigheter till Coliseum." Jättebra.
Och vet du vad? Det kallar jag en utförd uppgift.
Brad får en kaka.
Så ska det se ut.
Och jag ska göra det en gång till.
Titta. Det är chokladbitar i den.
Den är säkert god.
Okej, Jo, vad tänker du utföra idag?
Samma sak som igår. Hjälpa folk att nå sina mål.
Jättebra, och faktiskt inte knäppt.
Det kan du utföra idag. Det är ditt jobb.
Men Ian är inte här.
Men jag är här, och jag är din chef, eller hur?
Bistå mig. Förstår du?
-Jag antar det. -Hon antar. Se där.
Vi gör framsteg. Fantastiskt.
Mitt jobb är att hjälpa er idag.
Så på sätt och vis, att hjälpa er hjälper mig att bli en bättre assistent åt er.
Så förvirrande. Jag ska föra anteckningar och vara tyst.
Se upp.
Jo, du bistår mig.
Du får en kaka. Se där.
Vi delar den. Varsågod.
Okej, hör ni.
Skål.
Är du den nya?
Ursäkta mig.
-Du är här med Ian, va? -Ja.
Jag såg er stanna. Jag heter Shannon.
Hej, jag är Brendans mamma.
-Hej, Shannon. -Hej.
Ursäkta, vem är Brendan?
Jösses. Så sött. Pootie.
Jaha. Brendan är Pootie Shoe.
Varför träffar Ian Pootie?
Jösses. Har han inte sagt det?
Typiskt honom. Klart att han inte gjorde.
Men varför skulle han det? Det är bara hans son.
Ursäkta.
Är Pootie Shoe Ians son?
Han håller dig verkligen i okunnighet.
Han var likadan när vi var ihop.
Åh, nej. Vi är inte ihop.
Vi är bara kollegor. Jobbkollegor.
Likställda kollegor. Partners, faktiskt.
Får jag ge dig ett råd innan han gör dig också på smällen?
Han ska inte göra mig på smällen. Vi kommer aldrig att...
Nej. Han kan verkligen ösa uppmärksamhet över dig
och få dig att känna dig som den viktigaste i världen,
och att ni kommer att vara ihop för alltid.
Ni är partners.
Och när du känner dig som mest trygg,
börjar han ägna sig åt nån annan.
Mest åt sig själv.
Och i samma ögonblick som du kanske har nåt bättre på gång...
...känner han det.
Och öser uppmärksamhet över dig igen.
Men det är bara snack.
Han vill bara ha nån
som kan vara hans emotionella knähund.
Förstår du?
Som alltid stöttar honom.
Som alltid ställer upp oavsett ens egna behov
och väntar på hans återkomst.
Verkar det stämma?
Okej, Shannon.
Du verkar vara en... riktig pärla.
Men jag måste tillbaka till...
Jag sitter här.
Och väntar.
Fan också.
Varsågod.
-Tack. -Tack.
Så...
...hur är det med livet?
Varför kallade du mig hit?
Har du tappat alla mjölktänderna?
För jag har med en sak.
Jag är 14, pappa.
Okej, det är inte...
Det är dålig timing.
Ursäkta, jag är lite förvirrad.
Fjorton, just det. Så, har du fått ligga än?
-Vad fan, pappa? -Troligen också opassande.
Jag ska fan inte ligga. Är du...
Förlåt, jag bara... Jag är ovan vid sånt här.
-Ha tålamod med mig. -Okej, vänta.
Låt oss tänka på dina behov så här i början av toppmötet.
Hör på.
Brendan, jag vet att det här är svårt för dig att förstå,
men att jag stack var nåt som din mamma och jag beslutade tillsammans.
Och så plötsligt flera år senare, helt oväntat,
började du streama MQ, och sen blev du större och större,
och jag var villrådig.
Jag försökte hitta ett sätt att prata med dig.
Ett rätt genomarbetat sätt att få kontakt, eller hur?
Förlåt mig. Jag har inte haft mycket träning på
att prata med pappor jag inte sett på åratal,
så förlåt om jag är lite förvirrad, din jävla skit!
Om jag vetat att du var Den maskerade mannen, hade jag inte gjort det.
Jaha, och när du uppmanade mig att begå självmord?
-Det har jag aldrig gjort. -Jo.
Det var inte jag.
Det var Jo, min assistent. Eller egentligen Davids assistent.
Hon är snarare en okontrollerbar skapare av kaos.
Vi borde nog avskeda henne.
Oj. Du verkar styra med järnhand där borta, pappa.
Hör på, Brendan.
Jag kunde aldrig bli en bra pappa.
Men jag betalade för allt.
Skolan, huset. Jag tog hand om det.
Och faktum är att du hade det bättre utan mig.
Se på dig.
Du har en fin karriär,
du har pengar, och en bra relation med din mamma.
Jag vet inte.
Jag känner att jag tog rätt beslut.
-Du har sagt "jag" nio gånger. -Har jag?
-Nu är det tio. -Oj, kan du räkna sånt där?
Du är rena Rain Man. Jösses.
Du är rena geniet.
Hallå, min grabb är ett geni.
Min grabb är ett geni.
Oj. Allt handlar om dig.
Jag tänkte att du kanske kände skuld nog
att äntligen vilja ta kontakt.
-Men nej. -Ja.
Du vill bara att jag ska säga att du inte har gjort nåt fel,
att du inte är underlåten, att du inte har svikit.
För allt handlar bara om dig.
-Nej. Det är inte sant. Jag... -"Jag."
-Var jag försöker säga... -"Jag."
-Jag vet, men jag... -Två till.
-Okej, men jag... -"Jag."
Hur ska man kunna prata utan att använda personligt pronomen?
Jag är för gammal för att ha det här samtalet.
Vänta lite. Vart ska du då?
Kontakta mig inte igen.
-Okej, min pojke... -Nej!
Jag är färdig med dig.
Jag ger det här samtalet noll rövhål.
Slut från Pootie!
Hej, Dan Williams.
Det är Poppy, din nya kreativa chef.
Just det, jag är tillbaka.
Bortse från mitt förra meddelande.
Jag är färdig med Mythic Quest och med såpan här.
Jag vill verkligen ha jobbet, allvarligt.
Bra. Ring tillbaka. Tack. Hej då.
Hur gick det där inne? Hur mår du?
Jag vill inte prata om det.
Verkligen? Vill du inte dela det
med personen du drog med ända hit?
Nej. Kan vi åka?
Nej. Hade du tänkt berätta över huvud taget?
Jag vet att Pootie är din son. Jag träffade just ditt ex. Hon berättade.
Shannon. Hur verkade hon?
-Helgalen! -Just det.
Varför drog du med mig hit?
Som stöd.
Självklart. Jag är din emotionella snuttefilt
som måste sitta i den heta bilen i en timme, som den där hunden!
Vilken hund?
Okej, det fanns en hund där tidigare,
och det var en passande metafor!
Måste vi prata om det här just nu, Poppy?
Du har rätt. Vi lägger av. Jag slutar.
Jag ska jobba åt Cold Alliance som kreativ chef.
Vad har du...
Vad har du att säga om det?
Om det är vad du vill, kan jag inte stoppa dig.
Är det din reaktion?
Ja.
Som du vill. Hoppa in. Jag kör.
Hunden! Det är han! Du ser. Han är verklig.
Och till och med han får lämna bilen och kissa!
Men vet du vad, Ian, jag är inte din hund längre! Du är hunden!
-Varför hatar du hundar? -Jag hatar inte hundar.
Lyssna noga på mig.
Jag hatar dig.
Förlåt. Jag märkte just en sak.
Du har hårbenan på fel sida av huvudet.
Om du flyttar den till andra sidan, framhävs ditt ansikte.
Du ska få för det där!
In i bilen!
Okej.
Okej, Brad. Nu har du identifierat din nästa storsäljare
och vi behöver bara få Dana att göra PR,
så har du snart förtjänat en halv kaka till.
-Var är Dana? -Borta.
Okej, skitsamma.
Vår nästa uppgift verkar vara att hitta Dana.
Jag kan fixa det.
Om jag hittar Dana hjälper det Brad, och det hjälper dig genom att hjälpa Brad.
Jag är igång.
Hon har verkligen anammat systemet.
C.W., vad har du på gång?
Jag bara njuter av USA:s mest säljande dryck
samtidigt som jag tittar på en lila pajas upptåg.
Roscoe. Klassiskt.
Ja. Miljoner människor älskar honom.
Då måste det väl vara bra?
Är han utåtagerande?
Ja, som en åttaåring.
Bra. Jag kan introducera dig till mitt system.
Fast jag vet inte om jag har kakor nog att belöna dig.
Det är Poppy.
Herregud.
Vad är det?
Den maskerade mannan är Ians son!
Det är hans son!
Berättelsens intrig är återupprättad!
Kvalitetslitteratur återtar sin rättmätiga plats!
-Jösses. -Fan!
-Den har mig! -Vänta! Döda honom!
Jag försöker. Hur kan de vara så snabba?
FORTSÄTTA?
-Nej. -Fasen.
Den åt upp våra ansikten.
Tack för att du fick ut mig. Jag behövde det där.
Givetvis.
Jag vet att du gillar att spilla zombieblod,
så jag tänkte att det skulle muntra upp dig.
Du inser väl att vi är i ett trångt utrymme
och spelar spel, sittande bredvid varandra?
Vi har återskapat vad vi gör på jobbet.
Ja. Åtminstone vad vi brukade göra.
Ja. Du har väl rätt.
Jag saknar dig verkligen, Rache.
Gör du?
Ja.
Hallå!
-Fan! -Vad håller ni på med?
Jösses. Jo. Vad fan gör du här?
Jag gör mitt jobb, vilket ni två också borde göra ibland.
Hur visste du att vi var här?
Det är inte komplicerat.
Ni är enkla människor med enkla liv. Fortsätt jobba nu.
Du kan inte befalla över oss.
Ja. Var inte en tjallare, Jo.
Jag är ingen tjallare.
Jag är David Brittlesbees jävla assistent.
Sätt fart nu!
Gaska upp dig, prinsessan.
Okej, Pop.
"Okej, Pop."
Du är en överdramatisk skit.
Ja.
-Du. -Jag fixar det, David.
Det där gör ont.
De skolkade och spelade spel som småungar.
Oj. Rökt.
Hej, bra jobbat, Jo.
Kan vi fortsätta jobba nu?
Vänta lite. Brad har faktiskt en uppgift att utföra.
Eller hur, Brad?
Dana, vi säljer namnrättigheterna till Coliseum för en miljon dollar.
Säg vad du vill om det på streamen. Det spelar ingen roll.
Nån idiot kommer köpa det och kalla det "King Shit's Fuck Town".
Bra. Hörde du, Dana?
Visst, okej.
Bra. Så iväg med er.
-Du också. -Jag går.
Kom igen. Bilda ring.
Kom igen.
Får jag säga en sak? Jag är väldigt stolt över oss.
Vi har alla utfört det vi tänkte utföra idag.
Jo, du assisterade mig jättebra.
Och Brad, du kämpade dig igenom
och gjorde jobbet trots att ditt liv är meningslöst.
Och själv fick jag er båda över mållinjen,
och ingen dödshoppade ner i ett stenbrott.
Okej? Det är stort för mig.
Och vi har förtjänat de sista kakbitarna.
Det är bara två bitar.
Vet ni vad? Ta dem ni.
-Är du säker? -Ja.
Varsågod.
Ta en tugga.
Det här var det godaste jag nånsin ätit.
Ja. Det är nåt med den sista biten som...
...smakar extra bra.
Brad.
Jag vet vem som köpte den där svärdgrejen för överpris.
Det var ingen saudisk prins
utan en gamling som bor i en husvagnspark eller nåt. Galet.
Vänta. Husvagnspark? Hur hade han råd?
Det var väl hans besparingar.
Jösses. Där har vi det.
Det här handlar inte om att ta en miljon dollar från en miljonär,
utan om att ta den sista kakbiten från en som inte har nåt annat...
Det är väl att ta i.
...att ta våra spelares sista dollar. Nej, penny.
Nej, sista bråkdel av en penny. Mikro-mikrotransaktioner.
Vänta, nanotransaktioner. Ingen är säker, oavsett hur fattig.
Det är min drivkraft!
Tack, D-man.
Det var inte läxan.
Hallå. Varför kastade du bort den?
Jag tänker inte äta den där smörjan.
Du tog upp den ur papperskorgen.
Jajamän, chefen.
-Tack, Jo. -Ingen orsak.
Se på dig. Var har du varit?
Kramat livet ur nån?
Vet du vad, Lou?
Du kan säga precis vad du vill.
För inget kommer att förstöra min dag.
Herregud!
Wyld_D.
Jag har just spelat några av mina favoritspel från high school
i en verklig galleria.
Ni vet att jag älskar de nya spelen,
men ibland måste man gå tillbaka till klassikerna
för att verkligen förstå vad de betyder för en.
Så låt oss gå tillbaka till Shadow Wolf dungeon.
Och jag tar emot önskemål om trollformel-kombinationer.
Så chatta med mig.
KOMMENTERA!
"Ännu en fejkad gamer-tjej."
Jag tänker ignorera hatarna.
Hej då, hatare.
HATARE
"Bitchen jobbar åt Mythic Quest."
Vad händer?
Varför blir henne chatt spammad av troll?
Hör på, jag är ingen fejk-gamer.
Jag älskar tv-spel mer än allt annat.
Hon är avslöjad som sponsrad. Hon är rökt.
Det är ohyfsat och rasistiskt. Pussar du din mamma med den munnen?
Tur att inget kan förstöra din dag.
RESERVERAD PARKERING IAN GRIMM
Kommer du?
Nej.
Tänker du bara sitta i bilen som ett litet barn?
Jag antar det.
Skönt att jag ska börja hos Cold Alliance,
för där lyssnar de på mig och de kommer att jobba för min vision.
De kanske måste köra den genom en algoritm,
men jag kommer i alla fall inte att få utslag
och ha ångest
och undra vilka skruvade dumheter jag kommer att få möta härnäst.
Hej, Dan, kompis.
Det är Poppy, den kreativa chefen.
Läget? Jag ser fram emot att ses om några veckor.
Du, Poppy, jag tror inte att det kommer att funka.
Jag respekterar verkligen din talang,
men ditt konstnärliga temperament passar inte för vår studio.
Nej, för jag är faktiskt inte...
...så konstnärlig.
En del kallar mig mekaniker.
Jag är faktiskt... väldigt balanserad.
Du måste tro mig, Dan, jag...
Jag är den som är mest sansad här.
Jag beklagar, Poppy. Hej då.
Fan.
-Du, Pop. -Herregud.
Jag hörde alltihop. Skitjobbigt.
Nåja, vi ses där inne.
Jag träffade hans kinesiska flickvän.
Oj, vad rasistiskt, mamma.
Om hon verkligen var kinesisk, men du brukar ju skarva.
Nämnde du åtminstone att jag dejtar?
Ja, mitt i mötet med min frånvarande pappa,
nämnde jag att du har sex med alla möjliga.
Oj, vad jag längtar tills jag får börja övningsköra.
Vill du ha chicken nuggets, vännen?
Ja.
Samma här.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson